Tervetuloa Jerusalem studioon.
Muutama vuosi sitten, Joe Bidenin ollessa Obaman varapresidentti -
valmistautuen omaan presidenttiy- teensä, hallinto julkaisi "saranansa" -
Lähi-idän ja Aasian välille, jonka mukaan Kiina on USA:n ykkösvastus.
Asetelma lykkääntyi kun Isis piti ensin murskata ja Iran pysyi aktiivisena -
ulkopoliittisena ongelmana.
Odotettu vetäytyminen Lähi-idästä on nyt ajankohtainen, -
ja tällä kertaa se saattaa olla pysyvää. Mitä tämä tarkoittaa USA:n, Venäjän -
ja Kiinan toimintaan alueella? Palaako Ranska rooliinsa Libanonissa?
Miten Iran ja Turkki reagoivat tilanteeseen?
Ennen kaikkea, mitä tämä kaikki merkitsee Israelille?
Aiheesta keskustelemassa tänään tohtori Michael Doran, joka on -
Valkoisen talon entinen Lähi-idän ylempi neuvonantaja.
Professori Zeev Khanin, joka on Bar Ilanin ja Arielin yliopistojen -
Venäjän ja Lähi-idän tutkimuksen asiantuntija.
Studiossa kanssani TV7:n analyytikko, Jerusalemin vartijat -ohjelman juontaja
Amir Oren.
Kerrotko meille odotettavissa olevista muutoksista, -
ja mitä se merkitsee Israelille?
- Jokainen uusi hallinto asettaa omat agendansa ja prioriteettinsa.
Sekä globaalit ja alueelliset näkemykset nousevat niistä.
Bidenin hallinto on jo aloittanut tämän.
Kaikkia hallinnon paikkoja ei ole vielä nimitetty.
Jossain mielessä nähtävissä on vielä jatkumoa Trumpin hallinnon ajalta.
Jos loikataan menneisyyteen, -
niin sitä on nähtävissä myös Obaman ajoilta.
Mutta voimme jo nähdä että nykyinen hallinto pitää Kiinaa -
ykkösvastustajanaan.
Kilpailu sen kanssa ei välttämättä ole ajankohtaista tänään tai huomenna, -
mutta viimeistään 20-30 vuoden sisällä.
Myös Venäjä on sekaantunut Lähi-idän asioihin.
Bidenin hallinto mainitsi, että kun USA myy aseita -
kumppaneilleen ja liittolaisilleen, niiden on oltava loppukäyttäjä.
USA:lta ei voi ostaa rakettia ja myydä sitä seuraavalle tarjoajalle.
Venäläiset eivät välitä.
He saattavat myydä (aseistusta) Pakistaniin välittääkseen sitä Iraniin -
tai Hizbollahille. Muitakin esimerkkejä on.
Alueellisesti tarkasteltuna Lähi-itä ei ole niin tärkeä (USA:lle).
Puolustusministeriö tarkastelee parhaillaan voiman esilläoloa.
Moni Trumpin hallinnon julkaisema irtisanoutuminen -
on keskeytetty tarkastelujen ajaksi.
Mitä israelilaisiin tulee -
tulee supervaltojen kilpailu pysymään alueella aina.
Eroa aikaisempaan on mm. suhteiden normalisointi Persianlahden maihin, -
eikä öljy ole enää niin merkittävässä asemassa.
USA:sta on tullut öljynviejä, se ei ole riippuvainen siitä.
Vaikka Hormuzinsalmi ja muut merireitit ovat tärkeitä kaupankäynnille
Hallinto aikoo liikkua, Jerusalemin näkökulmasta katsottuna itään -
ja Washingtonin perspektiivistä länteen yli Tyynenmeren.
Nato-liittouma on Euroopassa ja pohjois-Atlantilla.
Quad-maat eli Kiina, Intia, Japani ja USA muodostavat -
eräänlaisen mini-Naton Tyynellämerellä.
Tämä tuntuu olevan Bidenin hallinnon huomion keskipisteenä, -
kunnes kriisi Pohjois-Korean, Iranin tai jonkun muun kanssa puhkeaa.
- Seuraava kysymys on tohtori Doranille.
Kuinka realistista on että USA Bidenin hallinnon alaisena -
vetäytyy Lähi-idästä?
Tämä tietysti oli myös Trumpin hallinnon aikomus -
mikäli se olisi jatkanut vallassa.
Lopulta kyse on sijoituksista: varojen jakamisesta -
operaatioiden eri osa-alueille, jolloin joku toinen osa-alue jää vähemmälle.
Tällä hetkellä Kaakkois-Aasia ja Etelä-Kiinan meri ovat -
USA:n mielenkiinnon kohteena isommassa valtataistelussa.
Tuoko asetelma lisähaasteita USA:lle lähitulevaisuudessa?
- Kiitos. Mielestäni on kaksi erilaista käsitystapaa -
Lähi-idän merkityksen suhteen tällä uudella ajanjaksolla.
Minun puoltama näkemystapa ei tee selkeää erotusta -
Tyynenmeren näyttämön, Intian valtameren -
sekä Lähi-idän välille.
Siksi koska Kiina on valtava öljyn maahantuoja.
Tuo öljy on joko peräisin Lähi-idän alueelta tai kulkee sen lävitse.
Tässä on Kiinan suuri strateginen heikkous.
Kaikki Kaakkois-Aasiassa olevat Kiinan vastustajat, -
Amir mainitsi Quad-maat Australian, Intian, USA:n ja Japanin.
Japani, Intia ja Australia ovat kaikki Lähi-idän öljyn maahantuojia.
Samoin kuin Taiwan ja Etelä-Korea.
Kiinalaiset haluaisivat muuttaa tuon strategisen -
öljyntuontivelvoitteensa hyökkäyskapasiteetiksi.
Kiinalaiset laskelmoivat, he kilpailevat USA:n kanssa -
merivoimiin liittyvissä asioissa, mutta Kiinan laatutaso -
ei riitä USA:n kukistamiseen.
Mutta alusten määrässä he ovat nousemassa USA:n haastajaksi.
Kiina laskee että jokainen lentotuki- alusten ryhmä joka on Lähi-idässä -
on poissa Kaakkois-Aasiasta.
Kiinan ja Pakistanin suhteet toimivat taloudellisena käytävänä.
Pakistan on Kiinan liittolainen, -
he rakentavat satamaa Gwadariin ja kiinalaiset vievät luonnonvaroja -
Intian valtamereltä Pakistanin kautta Kiinaan.
Näin he lyhentävät kuljetustensa merireittejä -
jotka ovat heidän heikkoutensa.
(Pakistanin) Gwadar on isku- etäisyydellä Hormuzinsalmesta.
Kiinalla on myös tukikohta Djiboutissa, -
joka on vain kivenheiton päässä Bab el Mandebin salmesta, -
joka hallitsee Punaisellemerelle pääsyä.
Jos USA vetäytyy Lähi-idästä -
Kiina tulee paikalle hyvin nopeasti.
Uskon että he tulevat sinne yhdessä iranilaisten kanssa.
Siksi USA:n pitäisi olla hyvin huolestunut Jemenin hutheista, -
koska he ovat Iranin välikäsiä kuten Hizbollah.
Ne paitsi uhkaavat Saudi-Arabiaa mutta ovat myös Bab el Mandebilla.
Toisen näkökulman mukaan USA vetäytyy Lähi-idästä koska ei tarvitse -
sitä enää, ja ettei venäläisillä ja iranilaisilla -
sekä kiinalaisilla ole yhteyttä keskenään alueella.
Minun näkemykseni mukaan Kiina käyttää venäläisiä ja iranilaisia -
houkutuslintuina.
- Todellakin. Professori Khanin, haluan kuulla kantanne tähän -
etenkin Venäjän suhteen.
USA on vuoden 2019 tilastojen mukaan -
käyttänyt 780 miljardia dollaria -
sotamahtinsa rakentamiseen sekä kykyyn sijoitella suuria määriä -
joukkoja ulkomaille.
Kiina sijoitti toiseksi eniten, 247 miljardin dollarin edestä, -
Venäjä ei välttämättä sijoittanut kolmanneksi eniten, -
mutta on viiden joukossa 67 miljardin dollarin sijoituksillaan.
Venäjä on kuitenkin onnistunut voiman projisoinnissaan -
käyttämällä niin kutsuttuja alusvaltioitaan -
kuten Syyriaa ja muita alueen maita toimiakseen globaalilla näyttämöllä.
Pystyykö Venäjä vielä kilpailemaan tuossa kärkikolmikossa -
vai onko siitä siihen ollenkaan?
- Jos tarkastellaan mielipiteitä, -
joita venäläiset ajatushautomot esittivät alkuvuonna, -
sekä Venäjän julkisuuden henkilöiden ja Moskovan julistuksia, -
jotka liittyivät globaalin politiikan tilanteeseen, -
sekä Lähi-idän tilanteeseen erityisesti, -
niin voimme ymmärtää että Venäjä kiinnittää ensin huomiota siihen -
mitä USA:n suunnalta kuuluu.
Sieltä kuuluu että Venäjä pysyy USA:n suurimpien vihollisten joukossa.
Näin katsottuna Venäjää kiinnostaa suhteiden vahvistaminen -
ja strateginen kumppanuus Aasian valtojen kanssa -
ja kostotoimien jatkaminen Japania vastaan.
Näin yhtäältä. Toisaalta Venäjä ei ole tyytyväinen -
Kiinan laajentaessa vaikutustaan länteen -
ja sen läsnäoloon Lähi-idässä.
Etenkin asioissa jotka ovat Venäjän erityisten intressien aluetta, -
kuten yhteistyö Persianlahden alueen -
ja Syyriassa.
Ja Michaelin mainitsema -
Kiinan läsnäolon vahvistuminen -
Koillis-Afrikassa Djiboutissa ja sen lähistöllä.
Mitä Venäjän ja Moskovan intressien suhteen tulee -
niin Venäjää kiinnostaa palauttaa tilanne takaisin siihen -
mikä se oli ennen vuotta 2011.
Moni Venäjällä siteeraa nyt keisari Aleksanteri I:stä -
vuodelta 1801, kun hän astui valtaan vallankaappausyrityksen jälkeen.
Kaappausyrityksessä murhattiin hänen isä Paavali I.
Aleksanterin sanotaan sanoneen: -
"Hoidan asiat niin kuin isoäitini Katariina Suuri hoiti."
Venäläisiä kiinnostaa hoitaa asiat niin kuin ne hoidettiin ennen arabikevättä.
Moni Venäjän johdon mielipiteistä on ollut tarkasteltavina -
mielipidekirjoituksissa, jotka ovat olleet USA:n ja Israelin -
sekä Turkin ja Iranin ajatushautomojen tuottamia, -
joilla on kansallisen turvallisuus- instituutin kaltainen status.
Ne tuottavat Lähi-idän tilanteesta uudelleenarviointeja.
Moni näistä tekijöistä puhuu samasta "akselista", eli maista -
jotka ovat Iranin johtamia shiiavetoisia maita, -
sekä Turkin johtamasta blokista, johon kuuluu semi-islamistisia maita.
Tähän kuuluu myös sunnimaiden blokki.
He puhuvat muslimiveljeskunnasta, Qatarin lähettämästä avusta Hamasille
sunnien pragmaattinen leiri puhuu Persianlahden yhteistyöstä.
He sulkevat pois neljännen ryhmän eli radikaalit islamistit kuten Isiksen.
Venäjän johtajat uskovat pystyvänsä tasapainottelemaan -
kolmen ensimmäisen ryhmän välillä.
Tämä on heidän prioriteettinsa ja Venäjän hakema suuri mahdollisuus.
Se ei tule lisäämään sotilaallista osallistumista alueella enempää, -
koska yhä useampi ymmärtää nyt -
että rauhan voittaminen tulee olemaan vielä vaikeampaa kuin sodan.
Näin he näkevät esimerkiksi Syyrian tilanteessa.
Alueella olevista sotilaallisista voimista huolimatta -
Venäjällä uskotaan odottamiseen ja tilanteen seuraamiseen.
- Todellakin. Herra Oren, miten näet tämän tilanteen monimutkaisuuden?
Kiina toimii yhä enemmän. Se avasi laivastotukikohdan -
Bab el Mandebin salmelle -
niin kuin tri Doran mainitsi.
Jemenillä on strateginen merkitys, Biden puhuu sodan -
lopettamisesta siellä.
Hän puhuu USA:n tuen lopettami- sesta Saudi-Arabian liittoumalle.
Hän on lopettamassa asekaupat myös saudeille ja Arabiemiirikunnille.
Arabiemiirikunnat on Lähi-idän suurin markkina-alue -
ja se hankkii muutakin materiaalia kuin aseistusta USA:lta.
Kiina tulee alueelle Vyö ja tie -hankkeineen.
Se aikoo lisätä sijoituksiaan -
ja pelata shakkipeliään alueella.
Luuletko että isompi valtakamppailu tässä vaiheessa -
alueella johtaa liittoumien vaihtumi- seen globaalissa mittakaavassa?
- Olemme epäoikeudenmukaisia USA:n olettamuksia kohtaan, -
kun mainitsemme USA:n, Kiinan, Venäjän ja muut samassa lauseessa.
Edelleen on niin että ensin on USA ja sitten tulee muu maailma.
Tämä optinen harha liittyy siihen -
että YK:n turvallisuusneuvostossa on viisi pysyvää jäsentä, -
jokaisella niistä on veto-oikeus.
Ranskalla ja Iso-Britannialla, jos se vielä iso on, on sama voima.
Näin ei kuitenkaan ole, varsinkin kun Israel tarvitsee USA:ta -
äärimmäisen paljon.
Se on riippuvainen USA:n avusta, -
vaikka yhteisymmärrys -
on lähes 40 miljardin dollarin summalla jo kiveen hakattu.
Israel tarvitsee USA:ta Iranin takia, -
diplomaattisissa taisteluissa YK:ssa, -
eikä ainoastaan turvallisuus- neuvostossa tai yleiskokouksessa, -
vaan useissa eri elimissä kuten kv. rikostuomioistuimessa, -
ihmisoikeusneuvostossa ja niin edelleen.
Kiinan ja Israelin suhteet ovat hankauksena -
Israelin ja USA:n välisille suhteille.
Israelin täytyy tarttua USA:n tarjouksiin silloin kun sellainen tulee.
Israel on onnistunut tasapainot- telemaan USA:n ja Kiinan välillä, -
mutta jos sen täytyy valita, niin kuin se valitsi jo 20 vuotta sitten, -
kun se osti venäläiskoneen ja yritti myydä sitä kiinalaisille, -
mutta sopimus piti perua -
Ehud Barakin ollessa pääministeri vuonna 2000.
Se oli noloa mutta väistämätöntä.
Venäjä on yhä tällä alueella sotilaallisesti.
Se on Syyriassa, jossa se välttelee selkkauksia Israelin kanssa, -
Kiinan kanssa on pääasiassa talou- dellista ja diplomaattista kontaktia.
Jos USA:n ja Kiinan välillä on jännitteitä, -
Israelin täytyy valita puolensa ja me tiedämme kumman se valitsee.
- Israelille on tässä vaiheessa tärkeää -
mm. vaatia USA:lta vahvaa voiman projisointia alueella -
sen omista prioriteeteista huolimatta...
- Vaatiminen on liikaa, se on jo liian "sisukasta".
Ei ole Israelin asia mennä sanelemaan toisen maan -
kansallisen turvallisuuden ja ulkopolitiikan asioita.
Etenkään USA:n.
Israel voi esittää asiansa ja toivoa vakuuttavansa toimeenpanevat tahot -
ja kongressin.
- Todellakin. Tohtori Doran, miten näet tämän asian?
- Pari huomautusta.
USA on sotilaallisesti paljon voimakkaampi kuin kilpailijat.
Etenkin Lähi-idässä se on niitä voimakkaampi.
Katsotaan kahta tapausta. Yksi niistä on Irak.
Katsokaa sitä veren ja varojen määrää mitä USA on kuluttanut Irakiin.
Tänä päivänä Iran saattaa olla Irakissa USA:ta vaikutusvaltaisempi.
Vaarana on että USA vetäytyy kokonaan Irakista pois.
Se on hämmästyttävää koska USA on Irania paljon voimakkaampi.
Iran on köyhä kolmannen maailman maa, -
silti se kilpailee USA:ta vastaan Irakissa.
Lisään toisen tekijän tähän.
Vuosien 2010 ja 2018 välillä -
Kiina lisäsi sijoituksiaan yhdessä arabimaassa tuhannella prosentilla.
Se on paljon enemmän kuin se on sijoittanut mihinkään muuhun maahan
Tuo maa oli Irak. Harva tietää kuinka paljon se sijoitti Irakiin.
Iranin siellä olevat militiat, -
jotka olivat Obaman politiikalle sokea piste, -
ovat luoneet toimintaympäristön joka on amerikkalaisyhtiöille vihamielinen.
USA ei aio sijoittaa Irakiin koska sen kansalaiset siepataan tai tapetaan.
Mutta kiinalaiset voivat mennä sinne hyvillä mielin.
Kiinalaiset ymmärtävät tämän, ja heillä on yhteisymmärrys -
asiasta iranilaisten kanssa.
Tämä on yksi esimerkki siitä kuinka Iranin valta toimii Kiinan eduksi.
Toinen huomionarvoinen tekijä on Syyria.
USA:n standardien mukaan katsottuna voimapaketti -
jonka Venäjä toimitti Syyriaan oli huomattavan pieni.
Näimme yhdessä Venäjän ja USA:n välisessä tilanteessa Deir ez Zorissa -
että USA voisi halutessaan pyyhkiä Venäjällä lattiaa Syyriassa.
Se ei kuitenkaan tee sitä, eikä se halua tehdä sitä.
USA tunnusti Obaman aikana että Syyria on Venäjän ja Iranin -
vaikutusalueen keihäänkärkenä. Valitettavasti Bidenin hallinto palaa -
Lähi-itään tuon saman mielikuvan saattelemana.
Se tulee lisäämään iranilaisten voimaa ja vaikutusvaltaa -
sekä myös kiinalaisten.
Bidenin hallinnon ensimmäinen päätös, -
jonka se teki ennen kuin sen viranomaisia oli edes valittu vielä, -
oli tarkastella asekauppoja Saudi- Arabian ja Arabiemiirikuntien kanssa.
Sitten se julkisti saarron niille Saudi-Arabian aseille -
joita se voisi käyttää Jemenissä.
Se tehtiin huolesta Jemenin humanitaarisen tilanteen suhteen, -
mutta entäpä huthit ja Hizbollahin voimat, joita siellä vahvistetaan?
He voivat käyttää paitsi täsmäohjuksia Saudi-Arabiaa vastaan -
mutta tietyissä olosuhteissa he voivat myös estää laivaliikenteen -
Punaisellemerelle.
Se on pahasta Israelille, USA:n liittolaisille ja Saudi-Arabialle.
Vastoin kaikkea järkeä Bidenin hallinto on päättänyt -
osoittaa Saudi-Arabian Jemenin sodan aiheuttajaksi.
Ilman että iranilaisista olisi puhuttu yhtään mitään.
Tämä on se mistä Israelin täytyy olla huolissaan.
Tiedämme jo Obaman aikaisen pelikirjan ansiosta, -
että hän lisäsi maitoa maidosta -yhteistyötä Israelin kanssa, -
samoin kuin jonkinasteista tiedusteluyhteistyötä.
Hän esitti Israelin tukijoille että hän rakastaa hurjan paljon Israelia, -
mutta samalla hänen linjansa salli venäläisten ja iranilaisten -
pystyttää pytinkinsä Israelin pohjoisen rajan tuntumaan ja salli Iranin -
ottaa ohjat Irakissa. Samaan aikaan meillä oli JCPOA-toimintasopimus, -
joka avaa Iranille laillisen tien ydinaseohjelmaan -
muutamassa lyhyessä vuodessa.
Tämä on hyvin huono asia Israelille.
Se on huono asia USA:n läsnäololle Lähi-idässä pitkällä aikavälillä.
Olen samaa mieltä Amirin kanssa, että olisi turhan sisukasta Israelin sanoa -
USA:lle miten sen tulisi toimia joukkojensa kanssa.
Mutta Israelin täytyy esittää sellainen kuva Lähi-idästä USA:lle, -
ettei se voi esittää antavansa karhunhalauksia Israelille -
ja samaan aikaan olla välittämättä Iranin ja Kiinan noususta alueella.
- Voisi myös sanoa että näin se luo parempia olosuhteita F-35 -hävittäjien
tutkimus- ja kehitystyölle.
Professori Khanin, miten te näette tilanteen kehittyvän -
kun Venäjä jälleen suhtautuu Lähi-itään -
sellaisena kuin se oli Obaman hallinnon aikaan, -
niin kuin tohtori Doran totesi?
USA:n aikoessa vetäytyä alueelta, se on jättämässä täytettävää tyhjiötä.
Se aikoo keskittyä alueen sijasta Etelä-Kiinan meren alueeseen.
Näin sillä olisi jälleen pelikenttä, -
jolla hyödyntää aikaisempia ulkopolitiikan käytäntöjä.
- On erilaisia poliittisia ryhmittymiä kuten Venäjän ulkopolitiikan johto.
He voivat olla eri mieltä kaikesta, -
mutta yhdessä asiassa he ovat samaa mieltä: -
he ovat samaa mieltä siitä, että he ovat eri mieltä.
He ovat eri mieltä siitä että Venäjä on täyttänyt USA:n jättämän tyhjiön -
sen siirrettyä mielenkiintonsa kohdetta Lähi-idästä Aasiaan -
ja Kaakkois-Aasiaan.
Näin he aurasivat tietä venäläisille intresseille.
Kaikki Venäjän ryhmittyvät uskovat tämän.
He uskovat että voivat jatkaa omalla strategiallaan, -
ja että amerikkalaisten liike saattaa -
auttaa heitä jonkin verran, mutta sillä ei ole suurta merkitystä.
Venäläiset ovat yhä kiinnostuneita toimimaan -
tasapainottavana voimana eri ryhmien ja leirien välillä.
Mutta Moskovassa ymmärretään ettei se voi ratkaista konflikteja.
Heitä kiinnostaa enemmän konfliktien hoito kuin niiden ratkaiseminen.
Tästä näkökulmasta katsottuna -
Venäjä haluaa näyttää kykenevänsä tilanteiden ratkaisuun -
paremmin kuin mikään muu mahti.
Siksi Venäjällä puhutaan nyt palestiinalaisasian ratkaisemisesta.
On mielenkiintoista, että he puhuvat nyt punaisesta elinvoimasta, -
jos näitä sanoja nyt voi käyttää.
Lähi-idän kvartetti eli neljä valtaa -
osallistuivat Israelin ja arabimaiden konfliktin ratkaisuun, -
etenkin Israelin ja palestiinalaisten välisen asian ratkaisemiseen, -
tähän lisätään vielä sunnimonarkioiden nelikko.
Venäjä on halukas olemaan yhdistelijänä näiden voimien välillä.
- Tässä on valitettavasti kaikki aika tällä erää.
Kiitos vieraillemme mukanaolosta.
Kiitos myös vieraillemme. Nähdään ensi kerralla!
Suomennos: Markus Nurmesniemi