Shalom! Tervetuloa Jerusalem studioon.
Israelin johtajat puhuvat maan turvallisuushaasteista, -
että Gaza on räjähdysherkkä mutta hallittavissa -
ja Länsiranta pysyy hiljaisena mutta alttiina väkivaltaisille muutoksille.
Ainoa selvä uhka on pohjoisessa, jossa on kolme vihamielistä joukkoa: -
Hizbollah, joka on Libanonin tosi- asiallinen johtaja Israelin suhteen, -
sisällissodan repimä Syyria, joka on menettänyt itsenäisen päätäntävallan -
mutta ei haluaan vallata takaisin Golan, -
ja Iran, jonka lonkerot yltävät Syyrian―Israelin rajalle saakka.
Miten pohjoisrintaman tilanteeseen suhtaudutaan näissä olosuhteissa?
Onko näköpiirissä vain haasteita vai myös mahdollisuuksia?
Aihetta analysoimassa on reservin eversti Reuven Ben-Shalom, -
joka on monikulttuurisuus- strategi ja -tutkija ICT Herzlijassa.
Kiitos, että tulit mukaan. - Kiitos.
Mukana on reservin eversti Miri Eisin, -
ICT Herzlijan asiantuntija diplomatian, turvallisuuden ja tiedustelun saralla.
Kiitos, että tulit mukaan. - Kiitos.
Kanssani studiossa on analyytikkomme Amir Oren, -
Jerusalemin vartijat -ohjelman juontaja.
Sukelletaan päivän aiheeseen.
Mitä voit kertoa Israelin uhista ja haasteista pohjoisessa?
Israelin medialle on kerrottu -
joitakin tiedusteluarvioita tästä vuodesta -
sekä yhteenveto viime vuodesta.
Tieto annettiin alkuviikosta.
Voimme todeta, -
että Israel sekä nauttii että on huolissaan -
menestyksen paradoksista.
Se on menestynyt operaatioissaan Syyriassa Iranin joukkoja vastaan, -
sen välikäsiä ja miliisejä vastaan -
sekä Hizbollahiin kytköksissä olevia vastaan.
Mutta samalla Israel käsittää, -
että se sama menestys ärsyttää operaatioiden kohteita, -
niin että nämä kostavat lopulta.
Kukaan ei osaa arvata, milloin ja missä se tapahtuu.
Kuitenkin menestyksen seuraukset ymmärretään.
Irania on onnistuttu työntämään itään päin Syyriassa.
Ei kokonaan pois Syyriasta, kuten virheellisesti on kerrottu, -
mutta kuitenkin pois Golanin rajalta kauemmas Syyriaan.
Israel nauttii tällä hetkellä koskemattomuudesta, -
kun ilmavoimat iskee kohteisiin Syyriassa.
Se saa lopulta Iranin liittolaisineen rikkomaan tulitauon.
Israelin puolustusvoimat (IDF) valmistautuu taistelun päivään -
eli yksipäiväiseen yhteenottoon.
Ehkä se jatkuu seuraavaankin päivään.
Se ei silti odota kampanjaa, operaatiota eikä varsinkaan sotaa.
Yhteenotto voi tapahtua minä päivänä hyvänsä.
Puhut virhearvion mahdollisuudesta operaatiokentillä.
Voidaksemme keskustella... - Ongelma on se, -
että ennakkovaroitusta ei voi saada, -
koska varoitus sisältyy omiin operaatoihin.
Joskus vastapuoli kostaa.
Se voi suunnitella kostoa jostakin puoli vuotta sitten tapahtuneesta, -
mutta jos se aikoo kostaa jotain, mitä tehdään ensi viikolla, -
päätöksentekijöille ei voida antaa muuta ennakkovaroitusta, -
kuin sanoa, että isku saattaa aiheuttaa koston.
Onneksi voimme keskustella aiheesta -
tiedustelueverstin ja ilmavoimien everstin kanssa.
Muistutan myös IDF:n esikuntapäällikön, -
kenraaliluutnantti Aviv Kochavin alkuvuonna painottamasta asiasta.
Israelin viholliset ovat reaktiivisia.
He reagoivat siihen, mitä Israel on tehnyt ensin.
Israel taas on proaktiivinen -
ja estää ennakolta vihollista kaivautumasta asemiin pohjoisrajalle.
Eversti Eisin, kuinka huolestunut Israelin puolustuslaitos on siitä, -
mitä pohjoisrajalla on havaittu?
IDF on pitänyt edeltävät 10 vuotta -
Hizbollahia, Syyrian sotaa ja Irania -
merkittävimpänä haasteena, vihollisena ja kenttänä, -
jossa meitä todella haastetaan ja jossa on oltava aktiivisia.
Puolustusvoimien toimien parhaita puolia viime vuosikymmenen aikana -
Syyrian sodan aikana sodan levittyä ympäri Lähi-itää, on se, -
että toimimme aktiivisesti ja ennakoivasti emmekä reaktiivisesti.
Toisiin asioihin IDF:llä on tapana vastata.
Hamasin tulitukseen me vastaamme. Terrori-iskuun me vastaamme.
Sitten puhumme sykleistä.
Mutta kun puhutaan Hizbollahista -
ja Iranin ja šiiojen läsnäolosta Syyriassa, -
IDF on viime vuosikymmenen ajan sanellut ehdot.
Kuten Amir sanoi, tilanteen hallinnassa on haasteita.
Iskemme monta kertaa, ja sitten he vastaavat.
Iskemme monta kertaa, ja he vastaavat.
Me vastaamme heidän vastaukseensa.
Mutta ylivoimaisesti nämä kolme, Hizbollah, Iran ja Syyrian šiiat, -
ovat Israelin pääviholliset.
IDF tehostaa kykyään pitää heidät ennakolta poissa pohjoisrajaltamme.
Reservin eversti Ben-Shalom, olet ilmavoimien veteraani.
Ovatko Israelin väitetyt iskut Syyriaan -
olleet tehokkaita?
Onko niillä estetty Irania juurtumasta sotilaallisesti Israelin pohjoisrajalle?
Vaatiiko se lisäksi maavoimien operaatiota ilmavoimien lisäksi, -
jotta saadaan luotua tiivis suoja -
tietyillä alueilla, jotka ovat vaikeasti tavoitettavia?
Eversti Eisin puhui isosta muutoksesta -
siis proaktiivisuudesta, jota on alettu suosia kymmenen vuoden sisään.
Se on uusi käänne koko urallani.
Kävin tehtävilläni pitkin poikin Lähi-itää -
mutten koskaan tällä tahdilla ja määrällä.
Jätetään maaoperaatiot sivuun.
Käsittelemme kampanjaa sotien välillä.
Se on ilmakampanja, jolla kumotaan vihollisen suorituskykyä, -
jotta sitä osaa suorituskyvystä ei nähdä seuraavalla sotakentällä.
Johtajat ovat kertoneet, että sodan tullen tulee tarve -
käyttää myös maavoimia.
On lähestulkoon selvää, että tuli mitä tuli, -
tämä uusi käsitys kentällä tarvitusta taisteluliikkeestä otetaan käyttöön.
Nyt kuitenkin hyödynnetään ilmavoimia ja tiedustelua -
sekä erikoisjoukkojen operaatioita.
Toinen iso muutos on, että näistä asioista voidaan puhua.
Kun Amir ja minä vartuimme, näistä ei saanut puhua.
Nyt Kochavi kertoo asioita uutisissa, eli minäkin voin puhua.
Jos hän sanoo, että viholliset tarkkailevat, -
kuinka tiedustelumme on läpäissyt heidän järjestelmänsä, -
ja että he tuntevat haavoittuvuutensa, -
voin viimein sanoa sen itsekin ääneen.
Se on Israelin suurimpia vahvuuksia pommien pudottamisen lisäksi.
Kysymys kuuluu, miten se vaikuttaa? Olemme ylpeitä itsestämme.
Nautimme vapaudesta iskeä pelkäämättä kostoiskuja.
Miten se vaikuttaa seuraavaan sotaan taistelukentällä? Vaikea sanoa.
Ajattelen, että se suorituskyky ja ne täsmäohjus- ja ammuslähetykset, -
jotka saamme viholliselta pois nyt tehdyillä iskuilla, -
ovat pois niistä, jotka ammutaan sodassa meitä kohti.
Onko se yksi, kymmenen vai 50 prosenttia niistä -
ja muuttaako se sotakenttää merkittävästi, en tiedä.
Minusta kampanja on tärkeä jo käsitteellisellä tasolla -
ja uskon sen muuttavan myös sotakenttää vanhoista kampanjoista, -
joissa odotimme vihollisten iskuja ja vastasimme niihin.
Oren, ole hyvä. - Eversti Eisin oli -
ensimmäinen naisupseeri, joka johti IDF:n taktista tiedustelua.
Sekin on osa muutosta, sillä Israelin sotilasjohtajat -
ovat perinteisesti ja historiallisesti pohtineet strategista tiedustelua.
He ovat yrittäneet päätellä arabijohtajien aikeita.
Aikooko hän vai eikö hän aio?
Tieto ei aina kulkeutunut rintamajoukoille asti.
Myöhemmin selvisi, että tiedustelun holveissa tieto oli olemassa, -
mutta sitä ei jaettu kentälle saakka.
Siinä on tapahtunut suuri muutos viime vuosina.
Yksi muutoksen edistäjä oli kenraali Kochavi, kun hän johti tiedustelua.
Tiedustelun päämajassa on niin sanottu kohdetehdas, -
jossa selvitetään seuraavan sodan kohteita.
Ei lähiajoiksi, vaan mihin ilmavoimat ja muut haarat iskevät sodan sytyttyä.
Aivan. Käynnissä on myös toinen valmistautumisen osa: -
yleisesikunnan kuukauden kestävät sotaharjoitukset, -
joissa pyritään tunnistamaan tulevien operaatioiden erilaiset haasteet.
Kertoisitko siitä?
Sillä pidetään armeijaa varpaillaan.
Yksi ilmiselvä osa sitä oli harjoitus, -
joka järjestettiin Libanonin rajalla tällä viikolla.
Harjoituksen nimi oli "Ukonilma".
Sen tarkoitus oli luoda realistinen kuva siitä, mitä voi tapahtua, -
jotta päämaja, komentajat ja jotkut alemmat upseerit ja joukot -
sekä raja-asutusalueiden siviilijohtajat -
saisivat kuvan, mitä voi tapahtua.
Kenraali Eisin, valmistautuuko Israel riittävästi tilanteen kärjistymiseen -
mahdollisen virhearvion seurauksena -
tai koska Israelin arkkivihollinen, Iran, toteuttaa aikeensa?
Israelin puolustusvoimat, IDF, -
tekee paljon asioita ja opettaa operaatioistaan, -
jotta se olisi valmiina seuraavaan sotaan eikä sotaan, joka käytiin jo.
Minusta kaikkia koskeva haaste on se, että Israelin kansa ei ole valmiina.
Tilanteen kärjistyttyä IDF alkaa tehdä oikeita toimia useita kohteita vastaan,-
jolloin tapahtuu se, mitä kenraali Kochavi sanoi pari viikkoa sitten: -
tuhansia raketteja sataa kotirintamalle.
Hän sanoi sen, ja minä toistan.
Saatamme olla valmiina sotilaallisesti, -
mutta jos ihmiset kotirintamalla eivät ole valmistautuneita, -
emme valmistaudu valtiona riittävästi.
Siinä on olemassa hauras raja, -
valmistellaanko väestöä mahdolliseen uhkaan -
vai pelotellaanko väestöä sillä uhalla.
En usko, että olemme vielä löytäneet oikeaa tasapainoa.
Useimmat israelilaiset pitävät tilannetta rauhallisena -
eivätkä tiedosta sitä tulevaa ohjussadetta, -
joka ei osu pohjoiseen vaan Tel Aviviin ja aina Beersebaan asti -
ja joka tulee Hizbollahilta ja muilta joukoilta. Emme ole valmiina siihen.
Aivan. Eversti Ben-Shalom, mainitsit aiemmin tärkeät iskut aselähetyksiin -
erityisesti täsmäaseiden osalta.
Selitetään, mikä on ns. tilastollisten ohjusten eli rakettien -
ja täsmäaseiden ero.
Raketit on mahdollista suunnata noin 100 x 100 metrin tarkkuudella.
Täsmäohjukset puolestaan jopa vain parin metrin tarkkuudella -
ja enintään kymmenen metrin säteen tarkkuudella.
Se luo toisenlaisen taistelukentän.
Hizbollah ja muut järjestöt, jotka hyökkäävät Israelia vastaan, -
käyttävät myös tilastollisia ohjuksia lannistaakseen siviilejä, -
jotka eivät ole valmistautuneita, kuten eversti Eisin mainitsi.
Edistykselliset täsmäaseet puolestaan -
saattavat läpäistä Israelin ilmatorjuntajärjestelmän.
Niillä isketään strategisiin ja taktisiin kohteisiin.
Se vaikeuttaa Israelin kykyä -
jatkaa operaatiota pitkään.
Tämä on mutkikas asia.
Me Israelin sotilashenkilökunnassa opimme ajattelemaan, -
että meidän on säteiltävä valmiuden tunnetta. "Me näytämme niille."
Kenraali Kochavi on viime aikoina oikein tehostanut tunnetta sanoen, -
että me saamme ratkaisevan voiton.
Viime kampanjoissa ei ole saatu mitään voittoa.
Nyt se on muuttunut: "Näytämme niille. Kohteita riittää.
Iskemme joka puolelle. Voitamme ylivoimaisesti."
Raketitkin mainittiin, mutta se tuskin menee perille, -
kuinka tuhoisa sodasta tulee.
Siviiliväestö ei käsitä tätäkään: -
Hizbollahia sanotaan terroristijärjestöksi.
Ei se ole. Se on terroristiarmeija. IDF käyttää sitä termiä.
Terroristiarmeijalla on kyberteknologiaa,-
ja se pelaa mielikuvilla meitä paremmin.
Sillä ei ole moraalirajoitteita tehdä mitä tahtoo. On helppoa olla terroristi.
Se yrittää voittaa lennokeilla. Olemme kovin ylpeitä lennokeistamme.
Silläkin on: iranilaisia lennokkeja ammutaan meitä päin.
Tyypillisesti ajatellaan, että jos kaksi kymmenestä pääsee läpi, -
se on tuhoisaa. "Miten se onnistui?" Totta kai onnistuu.
Sotakentällä on vaikeaa. Osa ammuksista pääsee läpi.
Tuhansia raketteja ammutaan summittaisesti pohjoiseen.
Täsmäiskuja tehdään, ja jotkin niistä osuvat kansallisiin laitoksiin.
Jokin saattaa osua päämajaan.
On valmistauduttava siihen, mitä sota todella tarkoittaa.
Valitettavasti siviilit eivät ymmärrä oikeasti, -
mitä termi "kansallinen turvallisuus" tarkoittaa.
Sanakirjat puhuvat armeijasta ja puolustuksesta. Pötyä!
Kaikki vallan haarat yhdessä muodostavat kestävyytemme, -
ja tärkein on kansallinen kestävyytemme: yhteiskunta.
Olemme aina osoittaneet yhteisen kestävyytemme mahtavan voiman.
Tiedämme kyllä, että voitamme seuraavan sodan.
Vastapuoli luulee voittavansa, me tiedämme voittavamme.
On oltava valmiina siihen, kuinka tuhoisa ja vaikea itse sodasta tulee, -
sekä jälleenrakentamiseen sodan jälkeen.
Vastapuolta on kyllä varoiteltu ja peloteltu sillä, -
kuinka tuhoisa sodasta tulee heille.
Sisäistä valmistelua pitää tehdä myös etenkin ajattelutavan osalta.
Kuka on vastuussa valmistelusta?
Hallinto on poliittisesti hajallaan eikä lainkaan valmis järjestäytymään -
voidakseen valmistella väestöä laajamittaiseen operaatioon.
IDF vaatii samaan aikaan lisää varoja -
valmistautuakseen fyysiseen voimankäyttöön.
Tähän liittyy kaksi asiaa.
IDF on pyytänyt -
lopullista ratkaisua yhteistyöpöytäkirjasta, -
jonka presidentti Obama allekirjoitti aikaa sitten.
Se koskee vuosia 2019―2028.
Lähes 4 miljardia dollaria odottaa Israelin kauppalistaa.
Israel saa lähes mitä tahansa, kunhan loppusumma on enintään tuo -
ja prioriteeteista päätetään. Nyt se on toteutumassa.
On myös syytä mainita, että ne 4 miljardia dollaria sijoitetaan -
aseteollisuusyrityksiin ja -organisaatioihin Yhdysvalloissa.
Israelin kehittämiseen ei mene penniäkään.
Ajan myötä summa nollautuu, -
koska alun perin neljännes piti käyttää ulkomaiseen hankintaan.
Israel ei saa dollareita sellaisenaan vaan arvoseteleitä.
Mennään Lockheed Martinin, Boeingin -
tai jonkin muun yhdysvaltalaisen puolustusteollisuusyhtiön toimistoon, -
ojennetaan presidentin tai valtiovarain- ministerin allekirjoittama arvoseteli -
ja sanotaan: "Tässä miljardin dollarin arvoseteli.
"Antakaa meille 10 lentokonetta."
Korostan sitä, mitä paneelimme kokeneet everstit sanoivat.
Voidaan toki hajauttaa -
asettamalla yksi sotilas tai vartija sadan metrin välein raja-aidalle.
Se on tietysti huono taktiikka.
Kenraali Kochavi on vihjannut -
voiman keskittämisellä massaksi päätavoitteita varten.
Hänen kansalle esittämänsä yhtälö kuuluu: -
suojelua kärsivällisyydestä:
Suojelemme teitä, mutta teidän on syytä tietää, että kuten koronarokote, -
se saattaa tehota 95-prosenttisesti.
Viisi prosenttia raketeista ja viruksista pääsee silti läpi, -
ja ihmisiä loukkaantuu.
Suojellaan siis valttikortteja teidän vuoksenne: -
lentotukikohtia ja muita laitoksia, -
koska niin sota voitetaan kolmessa päivässä tai viikossa.
Olkaa sinä aikana kärsivällisiä. Älkää painostako poliittisesti hallitusta -
keskeyttämään operaatiota.
Toinen vaihtoehto on viedä järjestelmät, kuten Rautakupoli, -
lentotukikohdista kaupunkeihin. Sodasta tulee vaikeaa, -
mutta jos se kestää vain hetken, kaikki ovat lopulta tyytyväisempiä.
Se tapahtuu siviilikohteiden kustannuksella.
Siviilit joutuvat viettämään enemmän aikaa pommisuojissa.
Siviilien on suojauduttava asianmukaisesti -
ja noudatettava kodinturvajoukkojen käskyjä.
Kuolonuhreja ei pitäisi tulla paljoa, mutta ei pidä tuudittautua myöskään -
puolustusjärjestelmien aiempiin voittoihin.
Ohjelma-aika päättyy pian. Annan jokaiselle loppupuheenvuoron.
Mihin ollaan menossa, eversti Eisin?
Sota on tulossa.
Kun se tulee, media ja IDF ovat siihen valmiimpia kuin kansalaiset.
Toivon, että menneisyydessä osoittamamme sinnikkyys -
näkyy tulevassakin yhteenotossa.
Neljä minuuttia on jäljellä. Eversti Eisin saa vielä uuden vuoron.
Eversti Ben-Shalom.
Olen samaa mieltä, että sota tulee.
Se voi tulla ensi viikolla vai viiden vuoden kuluttua.
Osapuolet eivät halua sotia nyt, -
mutta yleensä sodat puhkeavat virhearvion vuoksi.
Valitettavasti en usko, että puhutaan taistelun päivästä.
Luultavasti sotaan johtaa virhearvio.
Kun sota syttyy, Israel ottaa käyttöön kaiken, minkä on luvannutkin.
Valitettavasti siitä tulee ensimmäinen pohjoisen kentän sota.
Olemme puhuneet kovin masentavasti sinnikkyydestä -
ja ohjusiskujen kestämisestä.
Muistakaa, että IDF on viime vuosikymmenen kuluessa rakentanut -
paitsi uskomatonta fyysisen voimankäytön kykyä, -
myös kyber- ja tiedustelutoimien suorituskykyä.
Seuraava sota on tuhoisa ja ylivoimainen viholliselle.
Muistetaan, että surullinen puoli tässä kaikessa on se, -
ettemme taistele maasta. Emme halua vallata alueita.
Tämä sota on naurettava. Tuhoisa ja surullinen mutta myös naurettava.
Se soditaan vain Iranin Lähi-itää koskevien intressien vastustamiseksi.
Sillä yritetään estää Iranin tavoitteita. Ei muuta.
Emme vastusta libanonilaisia.
Parhaillaan ratkotaan rajakysymyksiä, -
jotta he saisivat hyödyntää rannikon maakaasua.
Toivomme vauraita naapureita.
Surullista puhua sodasta naapurin kanssa, jota emme vastusta.
Sodan lopputulos on selvä. Tiedämme IDF:n nykytilan ja suunnan.
Eversti Eisin, haluan kysyä vielä siitä mahdollisuudesta, -
että Yhdysvallat palaa Iranin ydinohjelmasopimukseen.
Iran palaisi mukaan kuvioihin. Yhdysvallat ei aio poistaa pakotteita, -
ellei Iran palaa sopimukseen ensin. Iran vaatii poistamaan ensin pakotteet.
Kun ydinsopimus solmittiin vuonna 2015, -
Mohammad Javad Zarif lähti kiertämään Lähi-itää -
ja solmimaan sopimuksia eri maiden ja järjestöjen kanssa.
Sen myötä rahaa tulvi eri järjestöille, mukaan lukien Hizbollahille.
Se voi merkitä uusia haasteita.
Mitä ajattelet tästä asiasta?
Abraham-sopimukset ovat muuttaneet Lähi-itää.
Nyt meillä on liitto, jota ei ole ollut viime vuosikymmeninä: -
liitto Persianlahden maiden kanssa. Se on osa uutta pohjoista sotaa.
Kyse ei ole taistelemisesta, vaan siitä, että nämä maat auttavat meitä -
ja vastustavat hiljaa tai avoimesti Iranin hyökkäyksiä -
myös Syyrian tai Hizbollahin kautta.
Aivan. Oren? - On aina tärkeää muistaa, -
että kun puhutaan kartan punaisesta puolesta eli vastustajista, -
sinisellä puolella, eli meillä, on paljon vaikutusvaltaa.
Voimme päättää, vaikutammeko prosessiin -
vai odotammeko muiden aloitetta.
Toivottavasti Israel käynnistää jotakin myös diplomatian saralla, -
niin että se muuttaa tilannetta.
Eri toimijoiden on sen myötä tehtävä oma osuutensa tilanteessa.
Aikamme päättyi. Toivottavasti ensi jaksoissa ei tarvitse puhua sodasta.
Valitettavasti tilanne on tämä. Kiitos, everstit Eisin ja Ben-Shalom.
Kiitos myös Amirille sekä katsojille. Ensi kertaan!
Suomennos: Maija Tuukkanen