Tervetuloa Jerusalem studioon.
Jännitteisissä USA-Iran -suhteissa esitetty uhkavaatimus -
pannaan koetukselle kahden viikon päästä.
Tällä kertaa uhkaus esitettiin Iranin toimesta eikä päinvastoin.
Iranin parlamentti uhkaa lain- säädännön avulla, että mikäli -
Trumpin hallinnon asettamia pakottei- ta ei poisteta 21.2. mennessä, -
Iran jättää sitoutumatta vuoden 2015 ydinsopimuksen velvotteisiinsa.
Antaako Bidenin hallinto periksi Iranin uhkauksen edessä -
vai pitäytyykö se kiinni ilmoittamas- taan aikeesta palata sopimukseen -
ainoastaan silloin kun Iran sitoutuu sopimuksen ehtoihin?
Aiheesta keskustelemassa tänään reservin prikaatinkenraali -
Jossi Kuperwasser, joka on Lähi-idän tapahtumien projektijohtaja -
Jerusalemin tiedotus- ja suhdetoimintakeskuksessa.
Tohtori Nir Boms, tutkija Tel Avivin yliopiston Moshe Dayan -keskuksesta.
Studiossa kanssani on TV7-analyy- tikko ja Jerusalemin vartijat -juontaja
Amir Oren.
Amir, kerrotko aiheen monimutkaisesta tilanteesta.
- Kaikella kunnioituksella Iranin parlamenttia kohtaan, -
se on vain yksi, eikä edes tärkein, osa Iranin valtakeskittymää.
Presidentti Hassan Ruhani ja vallankumouskaarti -
sekä muut, ja kaikista korkeimmalla ylin johtaja -
ajatollah Ali Khamenei.
Tässä on kyse vain yhdestä peliliikkeestä hermojen taistossa.
Ehkä tämän asian otsikko on vähän ylimitoitettu.
Ehkä voisimme palata tarkastelemaan mitä tapahtui -
Israelin ja Egyptin yhteenotossa noin 50 vuotta sitten.
Silloinen puolustusministeri Moshe Dayan -
nimitti neuvotteluita "keskusteluksi neuvotteluista".
On hyvin ennenaikaista sanoa mitään. Nyt yritetään asettaa kehykset -
sille mistä tullaan neuvottelemaan neuvotteluita koskien.
Ei kannata pidättää hengitystään -
sen suhteen mitä 21. helmikuuta tapahtuu.
Mitään ei tapahdu. Bidenin hallinto on jo ilmaissut haluavansa -
palata neuvotteluihin Iranin kanssa.
Meidän täytyy antaa tapahtumien vain edetä loppukuusta.
- Kenraali Kuperwasser, te olette todellinen tiedusteluasiantuntija.
Mikä teidän kantanne tähän on?
Niin kuin herra Oren totesi Iranin parlamentti on vain osa -
ajatollahin hallintoa.
Se ei ole kovin merkityksellinen, -
sitä pidetään enemmän neuvon- antajan kaltaisena neuvostona.
Mutta voi epäillä, että Iranin parlamentin peliliike -
oli itse asiassa ajatollah Khamenein ja hänen ryhmänsä orkestroima.
Tämän otti käyttöön myös presidentti Ruhanin hallitus.
Hän ja ulkoministeri Mohammad Javad Zarif julistivat -
parlamentin teon olevan laillisesti sitova, jota täytyy noudattaa.
Tuon lain yksityiskohtia tarkastellessa huomattiin -
että IAEA:n (Kansainvälinen atomi- energiajärjestö) tarkastajilta -
kielletään pääsy Iraniin 21. helmikuuta alkaen.
Laki vaatii Irania estämään tarkastamiset tuolloin.
Hallitus totesi myöhemmin ettei se välttämättä noudata tätä lain kohtaa.
Miten näet tämän asian kehittyvän?
Onko tämä neuvottelua sanojen ja toiminnan kautta?
Vai onko tämän takana vielä jotain muuta?
- Iranilaiset liikkuvat samanaikaisesti kahteen eri suuntaan.
Yksi on ajan lyhentäminen ydinfissi- oon tarvittavan materiaalin saamiseksi
ydinasetta varten.
Kaikki ne askeleet joita he ottavat lyhentävät pääsyä tavoitteeseen.
Tämä on se tilanne jossa he olivat jo ennen vuoden 2015 ydinsopimusta.
He lähestyvät ensimmäisen ydin- laitteensa toimintakykyyn saamista.
Ja samaan aikaan, niin kuin Amir sanoi, -
he käyttävät aikaa USA:ta paineistaakseen.
Iranilaiset pelaavat tässä asiayhteydessä peliä.
He laittavat parlamentin tekemään päätöksiä joita he sitten noudattavat.
Päätöksiä tukee ylin johto ja ylin johtaja.
He uskovat että USA:ta paineistamalla se antaa periksi.
Ja liittyy takaisin JCPOA- toimintasopimukseen.
Se on tietenkin paras vaihtoehto Iranille.
Vaikka se lähestyy ensimmäiseen ydinpommiin tarvittavaa materiaalia, -
tämä tie on kuitenkin hyvin vaarallinen Iranille.
Jos he etenevät tästä vielä enemmän,
ja toimivat 21. helmikuun takarajalla, -
niin silloin on vaarana että joku iskee Irania vastaan.
Enemmän pakotteita tai jopa sotilaallinen isku uhkaa.
He ymmärtävät että tämä on vaarallinen tie ydinpommiin.
JCPOA antaa heille laillisen tien ilman taloudellisia vaikeuksia.
10 vuoden päästä he voisivat olla pisteessä jolloin heillä olisi -
mittava määrä ydinaseita ilman mitään ylitettäviä kynnyksiä.
Siksi Iran haluaa pakottaa USA:n palaamaan ydinsopimukseen.
Tällä hetkellä Irania ei kiinnosta -
ydinaseen saamista käyttöönsä juuri nyt.
Tällä tiellä se altistaisi itsensä monille uhkille.
He pelkäävät saavansa yhä enemmän pakotteita niskaansa.
Mielestäni 21. helmikuuta tulee -
ja he ottavat lisäaskeleita. He tarvitsevat niitä.
Samaan aikaan Iran kärsii karmeista taloudellisista olosuhteista.
Heidän täytyy saada amerikkalaiset päätöksenteon paikalle, -
jossa pakotteet poistetaan.
He uskovat että USA:n paineistaminen toimii.
Kun kuuntelee USA:n uutta hallintoa, niin voi ymmärtää miksi Iran uskoo -
sen toimivan. Biden ei ole sanonut kaikkien vaihtoehtojen olevan esillä, -
eikä uhannut lisäpakotteilla. USA ei ole uhkaillut millään.
USA on vain pyytänyt Irania palaamaan JCPOA:han, -
ja sen pitäisi tehdä se ensiksi, ennen USA:ta ja neuvottelujen aloittamista.
Niin kuin Amir sanoi, tässä on myös kyse JCPOA:han palaamisen -
varmistamisesta.
Iran ei aio neuvotella ohjusohjelmasta, -
eikä tehokkaammasta valvomisesta JCPOA:n nojalla.
Sen avulla ei ole oikeastaan kyetty valvomaan yhtään mitään, -
ei tutkimattomia ydinlaitoksia eikä ydintieteilijöitä.
USA haluaa diilin jolla ei ole aikarajoja, -
ja jolla voitaisiin hoitaa Iranin kumouksellinen toiminta Lähi-idässä.
Iran taas haluaa välittää viestiä etteivät nämä asiat ole neuvoteltavissa
Siksi mielestäni he ottavat helmikuussa lisäaskelia,
Juuri tänään Iran ilmoitti käynnistäneensä lisää -
edistyneitä toimintoja Natanzin maanalaisessa ydinlaitoksessa.
Näin he laittavat lisää paineita USA:lle.
Tulemme näkemään tätä lisää tulevina päivinä ja viikkoina.
Myös helmikuun loppuun mennessä mikäli mitään ei sitä ennen tapahdu.
- Todellakin. Tohtori Boms, haluan kuulla teidän kantanne tähän.
USA:n ulkoministeri Antony Blinken viittasi -
ensimmäisessä lehdistö- tilaisuudessaan ydinsopimukseen -
sanoen selkeästi että JCPOA toimii pohjana, -
pidempää ja laajempaa sopimusta neuvoteltaessa.
Ja että muut kansainväliset huolet ja aiheet sisällytetään neuvotteluihin.
Iran kiistää tämän kaiken jyrkästi.
Kolme päivää Blinkenin lausuntojen jälkeen, -
noissa lausunnoissa hän vihjasi myös rennompaa -
tai matalamman prioriteetin paluuta JCPOA:han.
USA tekisi näin vain siinä tapauksessa jos Iran olisi jo palannut siihen.
Siihen kuuluisi myös tarkistusjakso.
Vasta kun kaikki sopimuksen asiat olisivat hoidossa, -
USA harkitsisi poistavansa kaikki pakotteet.
Oliko tämä se syy mikä sai iranilaiset toimimaan -
niin kuin he nyt toimivat?
Kuinka huolestunut USA:n hallinto on siitä että -
iranilaisilla on mahdollisesti ydinfissiomateriaalia -
muutaman viikon sisällä?
Onko tämä asia todella huolestuttavaa?
Vai oliko tämä odotettavissa?
- Aloitetaan huolista. Lähi-itää ja ehkä laajempaakin aluetta huolettaa -
Iranin fissioaikeet, se on tärkein ja kiireisin asia.
Tärkein se on siksi koska se on avainasia paitsi USA:lle -
myös kaikille sen liittolaisille.
Tässä on kyse sekä ydinohjelmasta, ohjusohjelmasta, -
sekä Iranin toiminnasta koko alueella.
Koskee se sitten Syyriaa, Libanonia, Jemeniä tai muita alueita.
USA:n kaikille liittolaisille, myös Israelille, tämä merkitsee sitä -
että aihe pysyy hyvin kriittisenä.
Se on tärkeämpi kuin mikään muu asia, koska siinä on kyse -
eksistentiaalisesta uhasta. Miksi se on kiireisin asia?
Kuten juuri puhuimme, iranilaiset eivät odota.
He tekivät JCPOA:n tyhjäksi ja siirtyvät eteenpäin ainakin lausunnoissaan, -
ja tulemme näkemään toimivatko he IAEA:n suhteen.
He viestivät etenevänsä eivätkä odottele mitään.
Mielestäni he yrittävät kohdistaa lisäpainetta aiheen kiireellisyyteen.
He käyttävät hyväksi Bidenin hallinnon erilaiselta vaikuttavaa lähestymistapaa
joka toisaalta on erilainen kuin aiemman hallinnon.
Bidenin hallinto haluaa palauttaa aikaisempia neuvottelukaavoja -
sekä joitain Obaman hallinnon aikana menestyneitä neuvottelijoita mukaan.
Iranilaiset haluavat näyttää ettei tämä asia voi odottaa -
ja haluavat saada nopean voiton tai jonkinasteista edistymistä.
He tarvitsevat epätoivoisesti pakotteiden helpottamista.
Se liittyy hyvin läheisesti maan talouskriisiin.
Iranilaiset haluavat saavuttaa edes jotain, -
ja päästä neuvotteluihin etulyöntiasemasta.
He haluavat saada asioita aikaan Bidenin hallinnon aikana.
Se ei olisi onnistunut Trumpin hallinnon aikana.
Näin nämä asiat ovat yhteydessä toisiinsa.
USA:n liittolaisilla kuten Israelilla on paineita olla omaksumatta -
Bidenin hallinnon lähestymistapaa.
Mitä tulee ulkoministeri Blinkenin kahteen ristiriitaiseen lausuntoon, -
en usko liittolaisten vastustavan JCPOA-sopimusta, -
mikäli sopimus käsittelisi myös näitä huolia, -
ei ainoastaan ydin-aihetta vaan myös Iranin alueellista toimintaa.
Jos mahdollista ne pakottaisivat erilaisen lähestymistavan -
Iranin alueelliseen käyttäytymiseen.
Irania ei kuitenkaan kiinnosta lähteä tämäntyyliseen keskusteluun.
Jäljelle jää vaihtoehto, jossa he ehdottavat eteenpäin menoa -
ja yritetään saada helpotusta aikaan -
ja vahvistetaan asemamme uudelleen -
jolla voidaan saavuttaa jotain USA:n uudelta hallinnolta.
-Herra Oren, puhutaan CMT:stä eli uskottavasta sotilaallisesta uhasta.
Olemme viimeisen parin viikon aikana kuulleet Israelin valmistautuvan -
uskottavaan sotilaalliseen uhkaan.
Meneekö tämä täydestä iranilaisille?
Voiko tällainen konkretisoitua Bidenin hallinnon aikana?
Ristiriitaisia raportteja on liikkeellä paljon.
Ja sitten on eurooppalaisten osuus tässä.
(EU:n ulkoasioiden korkea edustaja) Josep Borrell puhui Blinkenin kanssa -
tällä viikolla ja yritti taivutella Amerikan ulkoministeriä -
palaamaan sopimukseen ja katsomaan miten edetä siitä.
- Meidän täytyy palata ajatollah Khomeinin ja hänen seuraajiensa -
aikoihin, jolloin he kutsuivat USA:ta suureksi saatanaksi ja Israelia -
pieneksi saatanaksi. - Ja kutsuvat yhä.
- Näin he näkevät maailman.
He ovat huolestuneita tekeekö Israel itsenäisen iskun.
He kuitenkin varmistavat viesteillä aina: -
te voitte iskeä meitä vastaan, mutta iskemme takaisin USA:n joukkoihin -
Persianlahdella, tai USA:n liittolaisia kuten Arabiemiirikuntia ja Bahrainia -
ja muita Israelin kanssa suhteensa normalisoineita vastaan.
Tärkeintä on nähdä Bidenin hallinnon taktiset ja strategiset näkemyserot.
Tässä Israel toimii täsmälleen samoin kuin Iran.
Taktisesti ottaen JCPOA:n ja muiden asioiden välinen ristiriita -
ei ole ongelma.
Antony Blinken puhui aiemmin tällä viikolla rinnastaen -
uudistetun JCPOA:n sekä vanhan, v. 2015 ydinsopimuksen.
Uusi sopimus tulee neuvoteltavaksi, -
aiheista joista täällä on nyt puhuttu. -Pitivät iranilaiset siitä tai ei.
- He voivat kutsua niitä kahdeksi täysin eri sopimuksiksi.
Toinen virvoitetaan uudelleen ja toisesta ei ole vielä neuvoteltu.
Mutta tämä ei ole strategisesti tärkeää.
Tämä kertoo siitä mitä kenraali Kuperwasser sanoi, -
että USA:n kaikki vaihtoehdot eivät ole pöydällä, -
nimittäin sotilaalliset vaihtoehdot.
USA ei ole esittänyt mitään uhkauksia.
Bidenin hallinto astui asemaan uudenlaisilla näkymillä.
Sillä on näkemyksiä useimmilta edeltäjiltään kuten Carterin hallinnolta
aina 70-luvun lopulta asti.
Se murehtii ilmastomuutoksesta, -
se työskentelee monimuotoisuuden ja tasa-arvoisuuden puolesta armeijassa.
USA:n puolustusministeri Lloyd Austin antoi lausunnon, -
samoin kuin ulkoministeri Antony Blinken, -
että puolustus on toissijaista diplomatian rinnalla.
Diplomatia tarkoittaa myös liittolaisia.
USA haluaa tehdä yhteistyötä eurooppalaisten kanssa.
He tarvitsevat myös Venäjää ja Kiinaa JCPOA:han mukaan, -
mikäli se uudistetaan. Painopiste on ensin neuvotteluissa, -
vasta myöhemmin puolustuksen on määrä tukea valtiota.
- Kenraali Kuperwasser, Kiinan viimeaikaiset sijoitukset Iraniin -
voivat joidenkin mielestä olla osoitus prioriteettien esiintulosta, -
mitä USA:n intresseihin lieventää Iranin alueellista vaikutusta tulee.
Ensimmäinen asia voi kohdata jälkimmäisen ainakin jossain määrin.
Kykeneekö USA vakuuttamaan Iranin -
käytettävissä olevien keinojen tuolla puolen, -
etteivät nämä ryhtyisi toimintaan?
Vaikka Iran on USA:n ankarien pakotteiden kohteena, -
se ei ole kyennyt taivuttaa Irania hylkäämään ydinasetavotteitaan.
- Täytyy ymmärtää kuinka syvästi sitoutunut Iran on -
ydinaseiden tavoitteluun.
Iranin hallinnolla on tehtävä.
Sen täytyy viedä vallankumousta maailmalle ja muuttaa se.
Ei voi odottaa että he hyväksyvät sopimuksen joka estää heitä -
saamasta ydinaseita. Se on hyvin vaikeaa.
Tämän takia he kokeilevat kaikkia teitä jotka voivat johtaa ydinaseisiin.
Vaikka niillä teillä kohtaisikin monia vaikeuksia.
Jonathan mainitsi jo kiinalaiset. He auttavat iranilaisia -
viestimään amerikkalaisille ja heikentämään heitä.
Tämä on luonnollista iranilaisille. Suuri osa ohjelmasta on rakennettu -
yhteistyölle kiinalaisten kanssa.
Uskon heidän jatkavan yhteistyötään Kiinan kanssa.
Siksi he ottivat esiin strategisen sopimuksen Kiinan kanssa.
Kiinalaiset puolestaan pohtivat edetäkö asiassa vai ei.
He vastustavat USA:ta, mutta he haluavat varmistaa, -
etteivät ole liian aktiivisia toimissaan.
Kysymys kuuluukin mitä Kiina tekee ja ei tee?
Iran kykeni saamaan Kiinan kelkkaansa -
auttamaan sitä tulemaan ydinasevaltioksi, -
ja näin he tekivät menneisyydessä.
Kiina tiesi tämän johtavan epävakauteen -
ja että sillä voisi olla negatiivisia vaikutuksia heidän vaurauteensa.
Silloin he epäröivät tämän asian suhteen enemmän kuin tänä päivänä.
Se on Kiinan asema tässä tällä hetkellä.
Iranilaiset ymmärtävät että sotilaallinen vaihtoehto on todellista.
Uskottava sotilaallinen vaihtoehto niin kuin todettiin.
Iran tarvitsee Kiinaa myös tämän uhkan kohtaamiseen.
Kiina kykenee yhdessä Venäjän kanssa vahingoittamaan -
kansainvälistä yhtenäisyyttä, kun Irania vastustetaan.
Siksi Iranille on tärkeää hyvät suhteet Kiinan kanssa.
Myös Venäjän kanssa, USA:n aseman heikentämiseksi.
Lopulta Iran on kuitenkin omillaan. Eurooppalaisetkaan eivät halua -
tilanteen eskaloituvan.
Iranilaiset pelaavat hyvin hienostunutta peliä.
USA on sanonut ettei se palaa sopimukseen ellei Iran -
itse tee niin hyväksyttävällä tavalla.
Ja suostu neuvotteluihin tämän jälkeen.
Vaikka iranilaisilla on kiinalaisten, venäläisten ja eurooppalaisten tuki, -
se ei kykene todistamaan (ydinohjelmansa vaarattomuutta).
Kymmenisen päivää USA:n uuden hallinnon virkaanastujaisten jälkeen -
voimme nähdä pakotteiden olevan yhä voimassa.
- Todellakin. Tohtori Boms, te olette Persianlahden alueen asiantuntija.
Johtaako huoli näistä asioista siellä toimintaan?
Tuleeko yhteistyö tiivistymään -
esimerkiksi Israelin ja Arabiemiirikuntien välillä?
Bidenin hallinto on toistaiseksi hyllyttänyt asekaupat Saudi-Arabiaan -
ja Arabiemiirikuntiin kauppojen tarkastelun ajaksi.
Nyt tutkitaan ovatko kaupat niin sitovia -
kuin Trumpin hallinto niiden tarkoitti olevan.
- Kaikki nämä asiat todellakin liittyvät toisiinsa.
Kuulin eilen (Arabiemiirikuntien lähettilään) Josef Al Otaiban -
puhuvan tästä, hän koitti vakuuttaa että F-35 hävittäjäkaupan hyllytys -
on enemmänkin tekninen toimenpide, ja kaupat hyväksytään lopulta.
Kaupat liittyvät tietenkin Persian- lahden alueen turvallisuusasioihin, -
Persianlahden arabimaiden yhteistyö- neuvosto GCC:llä on turvallisuushuolia
ja se on Iran.
Yhteistyöprosessi Persianlahden maiden ja Israelin välillä alkoi -
samaan aikaan kun JCPOA syntyi.
Yksi asia minkä Obama sai prosessissa aikaan -
oli JCPOA:n ajaminen eteenpäin -
ja toisaalta USA:n etäännyttäminen alueelta.
Tämä sai sen liittolaiset toteamaan, -
että isoveli, joka oli hyvin sitoutunut alueeseen on nyt etääntynyt meistä.
Ehkä se on jopa muuttamassa liittoumiaan, joten meidän on aika -
työskennellä yhdessä. Tämä on näin ainakin osittain, -
ja se käynnisti toiminnan joka johti Abrahamin rauhansopimuksiin.
Niillä on omat turvallisuus- ulottuvuutensa.
Sopimuksilla pyritään luomaan entistä vahvempi liittouma Lähi-itään -
yhdessä Persianlahden maiden, Israelin ja muiden valtioiden kanssa, -
jotka viestivät sekä USA:lle että toisilleen yhteistyön tärkeydestä.
Iran on merkittävä haaste niille kaikille.
Terrorismi on Lähi-idän suurin haaste, radikaali islam toinen.
Meillä on valtava rintama -
mitä Bidenin hallintoon tulee.
Mikä rooli liittolaisilla on silloin kun sanomme meidän olevan yhtenäisiä.
Haluamme USA:n hallinnon ottavan tämän huomioon.
Tämä ei ole ainoa -
pylväs jonka varassa Abrahamin rauhansopimus seisoo, -
mutta se on osa prosessia joka on johtanut mielenkiintoiseen toimintaan.
- Todellakin. Herra Oren?
- Kun puhutaan uskottavista sotilaallisista uhkista, -
täytyy alueen myös sisäistää, -
mitä Iranin mahdolliseen vastaiskuun tulee, -
että useimmat Israelin asejärjestelmät, -
ne joita voitaisiin mahdollisesti käyttää sellaisiin iskuihin, -
ovat amerikkalaisvalmisteisia.
Ne on annettu Israelille tietyin ennakkoehdoin.
Niihin liittyy useita ehtoja.
Kun Israel iski (Irakin ydinreaktoriin) Osirakissa vuonna 1981 -
varoittamatta USA:n Reaganin hallintoa ensin, -
siitä seurasi lyhytaikainen kauppasaarto F-16 -hävittäjille, -
koska hävittäjiä käytettiin tuossa iskussa.
Kun Israel iski syyrialaiseen ydinreaktoriin v. 2007 -
se tapahtui täydessä yhteistyössä ja -ymmärryksessä Olmertin ja Bushin -
hallintojen välillä.
Kukaan etenkään Iranissa ei voi kuvitella, -
vaikka päinvastainen osoittautuisikin todeksi, että Israel tekisi mitään -
ilman Bidenin hallinnon selvää hyväksyntää.
- Kenraali Kuperwasser, 20 sekunnin vastaus.
Uskotko Israelin hyökkäävän ilman USA:n hyväksyntää?
- Se voisi hyökätä, mutta olisiko se viisas liike? Se on asia erikseen.
Asevoimilla on kyllä kyky siihen, ja esikuntapäällikkö Kochavi sanoi -
että noita kykyjä lisätään, nyt inves- toidaan kapasiteetin rakentamiseen.
Irakia vastaan isketään tarvittaessa.
Jos tarve sille tulee, se toteutetaan ilman huolta USA:n kannasta.
Parempi olisi kuitenkin tehdä se USA:n kanssa, tai heidän toimesta.
- Tässä kaikki tällä erää. Kiitos vieraillemme mukanaolosta.
Kiitos myös katsojillemme. Nähdään ensi kerralla.
Suomennos: Markus Nurmesniemi