Tervetuloa Jerusalem studioon!
Libyan siviilikonfliktissa saavutettiin virstanpylväs tammikuun puolivälissä,-
kun YK päätti tukea vaalien järjestämistä ensi joulukuussa.
Se on monimutkainen järjestely neuvostolle, -
johon kuuluvat kolme presdenttiä ja päministeri.
Ehdokasasettelu tulee joko Turkin tukemalta Tripolin hallinnolta -
tai Egyptin tukemilta Bengasin militanttijoukoilta.
Aihetta analysoimaan on kutsuttu tänään -
Keski-Israelista tr. Haim Koren, -
Israelin entinen Egyptin suurlähettiläs ja IDC Herzliyan luennoitsija.
Kiitos mukanaolosta! - Hei!
Tervetuloa myös tr. Eran Lerman, -
ISS-laitoksen varajohtaja ja Salem-instituutin luennoitsija -
sekä TV7 Lähi-idän ajankohtaisohjelman toinen juontaja.
On aina ilo olla mukana!
Studiossa on analyytikkomme Amir Oren, -
joka on myös TV7 Watchmen Talk-ohjelman juontaja.
Mennään suoraan päivän aiheeseen.
Vaikka Libyan diplomaattinen ja poliittinen asema on heikentynyt, -
sillä on silti ollut keskeinen merkitys muiden alueen maiden strategioissa.
Tämä voi tulevaisuudessa johtaa -
vasallivaltioon -
tai päinvastoin roistovaltioon.
Haluamme keskustella Libyan merkityksestä -
ja miltä tulevaisuus näyttää tällä hetkellä.
Libya sijaitsee geopoliittisesti merkittävässä paikassa -
Välimeren keskellä.
Sillä on öljyresursseja.
Itänaapurina on Egypti ja lännessä Tunisia, -
jotka ajavat kukin omia strategisia etujaan.
Lähi-idässä tulee nyt kuluneeksi 10 vuotta nk. Arabikeväästä, -
joka levisi Tunisiasta muualle arabimaailmaan.
Yksi arabikevään uhreista oli Muammar Gaddafi, -
joka hallitsi Libyaa 42 vuotta.
Siitä lähtien kun hänet syrjäytettiin vallasta 10 v. sitten -
ja surmattiin myöhemmin joulukuussa v. 2011, -
Libyan tilanne on muistuttanut Irakin tilannetta.
Irakin julma diktaattori Saddam Hussein samoin kuin Libyan Gaddafi, -
piti maataan rautaisessa otteessaan.
Kaikki maan ulkopuolella vastustivat häntä.
Kun hän poistui, maan hallinto on ollut sekaisin.
On paljon heimojen -
ja alueiden välisiä taisteluita.
Ulkovallat ovat tulleet mukaan.
Siellä Iran ja täällä Egypti ja Turkki.
Libyan tilanne näyttää vielä toivottomammalta kuin Irakin.
Näemme kamppailun idän ja lännen välillä.
Se muistuttaa sisällissotaa, tosin ei aivan Amerikan sisällissotaa.
Egypti tukee Haftarin joukkoja -
ja Turkki maan kansallishallintoa.
Mainitsemassasi ehdokasasettelussa -
ovat mukana länsi, itä ja etelä.
Lisäksi tulee huomioida heimot ja suvut.
Näyttää siltä, -
että verta, kostoa ja massamurhia -
ei kykene pysäyttämään mikään ulkopuolinen taho -
kuten YK, EU tai muu valtioiden liittouma.
Vaikkakin kuvailemasi jonkinlainen vallanjako -
tulisi toteutumaan seuraavien kuukausien aikana, -
se ei todennäköisesti tule kestämään.
Valitettavasti käynnissä on paljon veririitoja -
sekä heimo- ja sukuriitoja.
Se on kylläkin suuri haaste.
Siirrytään tohtori Lermaniin.
Kertoisitteko teidän näkemyksenne Libyan tilanteesta -
Turkin näkökulmasta?
Turkki on merkittävä tekijä -
Tripolin hallituksen kannalta.
Se muodostettiin alun perin YK:n toimesta, -
mutta suuri osa libyalaisista ei hyväksynyt sitä.
Turkki on rakentanut asemaansa vuodesta 2014 lähtien -
Tripolin hallituksen tukijoina.
Yksi syy on ideologiassa.
Erdogan näkee itsensä kaikkien muslimiveljeskunnan tukemien -
alueen hallitusten tukijana.
Tämä tarkoittaa myös Hamasia.
Se tarkoitti myös Mursia sen vuoden ajan, kun hän hallitsi Egyptiä.
Erdogan pitää el-Sisiä vallankaappaajana ja diktaattorina -
ja Egyptin laittomana johtajana.
Se tarkoittaa muslimiveljeskunnan -
oikeus- ja rakennuspuoluetta länsi-Libyassa.
Turkin sekaantumisella on siis myös ideologisia syitä -
sekä geopoliittinen strategia.
Puuttumalla Libyan tilanteeseen, -
etenkin v. 2019 lopulla, kun Haftarin joukot -
valtasivat Tripolin, -
sotilaallisen tukensa vastineeksi Turkki sai aikaan sopimuksen.
Sen mukaan Sarrajin hallitus -
rajaa itäisen Välimeren alueen siten, -
että se saartaa Israelin, Egyptin ja Kyproksen -
ja katkaisee Kreikan yhteydet itäisen Välimeren lentoyhtiöihin.
Tätä ei tietenkään ole vielä hyväksytty.
Tämä on suora vastaus Itäisen Väli- meren Kaasufoorumin perustamiselle.
Tämä kartta on Turkille erittäin tärkeä.
He laittavat valtavasti painostusta molemmille osapuolille, -
jotta ehdotusta ei hylättäisi -
mahdollisessa poliittisessa sopimuksessa -
YK:n Stephanie Williamsin johdolla.
Nyt YK on vihdoin nimittänyt neuvot- telijan Ghassan Salamen tilalle, -
joka hoiti tehtävää lähes vuoden.
Turkki on valmis luopumaan lopputuloksesta, -
jos se ei sisällä heidän kaavailujensa mukaista karttaa -
itäisestä Välimerestä.
Libyasta on tulossa Erdoganin otto- maani-aikaisten tavoitteiden pelikenttä
Tilanne monimutkaistuu, -
koska jotkut tahot Tripolin hallituk- sessa haluavat päästä sopimukseen.
Egypti on ilmeisesti yrittänyt neuvotella heidän kanssaan.
Myös Haftarin ja edustajainhuoneen puheenjohtajan Aguila Saleh'n välillä -
on jännitteitä.
Tästä on muodostumassa sisäinen peli -
Tripolin ja Bengasin leireissä.
Turkki saattaa hylätä sopimuksen, jos se ei sovi heidän suunnitelmiinsa.
He voivat myös hävitä.
Paljon riippuu siitä, miten vahvasti uusi Yhdysvaltain hallinto -
puuttuu Turkin pyrkimyksiin.
Tämä on erittäin tärkeää. Trumpin kaudella ei tehty paljoakaan.
Venäjä on myös sekaantunut tähän.
Venäläisiä palkkasotureita taistelee Haftarin puolella -
Libyan kansallisessa armeijassa.
Yhdysvaltain armeijan Afrikan osasto -
on julkaissut mielenkiintoisia lausuntoja.
Vaikka se pysyttelee virallisesti neutraalina konfliktissa, -
se on yhä enemmän kääntynyt Turkin tukemien joukkojen puolelle.
Tilanne vaikutti hyvin monimutkaiselta.
Katsojillemme tiedoksi, -
tr. Lerman mainitsi EMGF:n eli Itäisen Välimeren Kaasufoorumin.
Siihen kuuluvat Israel, Egypti, Kreikka ja monia muita maita.
Lain näkökulmasta suurin haaste oli Libyan ja Turkin välinen sopimus -
yksinomaisesta talousvyöhykkeestä, -
jota muut alueen valtiot eivät hyväksyneet Turkkia lukuunottamatta.
Seuraavaksi haluan kysyä suurlähettiläs Korenilta -
Egyptin näkökulmasta.
Mikä on Egyptin osuus konfliktissa?
Se on asettanut Turkille selkeät toimintarajat Libyassa.
Egypti on resurssoinut suuren osan armeijastaan -
Libyan valtaamiseen, mikäli Turkin armeija ei noudata Egyptin pyyntöjä.
Mukana on monia eri tahoja ja seuraukset ovat monenlaisia.
Mikä on teidän näkemyksenne tilanteesta?
Libyan kaltaisessa epäonnistuneessa valtiossa ei ole kyse vain -
kansainvälisistä asioista, vaan myös maan sisäisistä.
Kysei ole vain pääministeri Sarrajin ja Haftarin välisestä taistelusta.
Mukana ovat myös paikalliset heimot ja Libyan ulkopuolelta tulevat joukot.
Tämä heikentää Turkin lisäksi muitakin.
Turkki keskittyy ajamaan omia etujaan, etenkin energian suhteen.
Se yrittää rakentaa uutta merirajaa -
edistääkseen Turkin omia etuja.
Tämä vaikuttaa myös muihin Libyaan sekaantuneisiin valtioihin, -
kuten Arabiemiraatteihin ja Egyptiin.
Egyptillä on 2000 km yhteistä rajaa Libyan kanssa.
Tämä tarkoittaa, että Libyasta tulee tai se jo on -
erittäin tärkeä tekijä monille alueen valtioille.
Otetaan mukaan Venäjä.
Venäjä, Arabiemiraatit ja Egypti, jotka ovat Haftarin puolella -
vastaan Sarraj.
Turkki yrittää siirtää yhtälöä toisaalle.
Kaikki ovat olleet sekaantuneet Libyaan jo monta vuotta -
arabikeväästä lähtien.
He eivät ole vielä onnistuneet keksimään ratkaisua.
YK nimitti Lähi-idän erityislähettilääksi Mladenovin.
Hän jätti tehtävän ja tilalle tuli slovakialainen lähettiläs.
Tämä osoittaa, miten vaikeaa on -
sovittaa yhteen kaikkien ulkopuolisten tahojen -
ristiriitaiset näkemykset -
ja yrittää löytää ratkaisuja.
Vuotta 2021 pidetään ikään kuin takarajana -
jonkinlaisen poliittisen ratkaisun löytämiselle.
Tämä ei tarkoita, että näin tulee tapahtumaan -
tai että mitään tuloksia saataisiin aikaiseksi.
Tänä aikana käytämme termiä -
ystävän ja vihollisen väliltä.
Joillain valtioilla on yhteisiä intressejä -
muiden Libyassa olevien maiden kanssa -
sekä myös ristiriitaisia intressejä.
Tilannetta on siis erittäin vaikea ratkaista.
Täytyy löytää uudenlainen ratkaisu.
Ehkä Yhdysvaltain uusi hallinto aloittaa itäisellä Välimerellä -
uudenlaisen politiikan, -
joka pyrkii tuomaan sellaisen ratkai- sun, jota ei olla nähty viime vuosina.
Herra Oren, haluan kysyä teiltä kolmesta näkökulmasta.
Ensimmäisen suurlähettiläs Koren mainitsi.
Nickolay Mladinov oli YK:n entinen Lähi-idän erityislähettiläs, -
joka johti YK:n alaista ryhmää ja oli vastuussa -
Israelin ja palestiinalaisten välisten neuvottelujen edistämisestä.
Hänen päätehtävänsä oli kuitenkin varmistaa konfliktin rauhoittaminen -
ja taisteluiden hiljeneminen.
Hän neuvotteli Hamasin ja Israelin kanssa, -
eikä juurikaan edistänyt diplomaattisia kysymyksiä.
Hän vain julkaisi lausuntoja, että näin tulisi tehdä.
Onko sama odotettavissa Libyassa?
Joku taho vain vastaa aselevosta osapuolten välillä.
Tr. Lerman ja suurlähettiläs Koren puhuivat myös toisesta näkökulmasta.
Vastakkain ovat Turkki ja Egypti.
Myös Kreikalla on merkittävä asema.
Eurooppakin on erittäin kiinnostunut Libyasta.
YK:n turvallisuusneuvoston päätös- lauselman alla toimii operaatio, -
jonka tarkoitus on estää aseiden salakuljetus -
kolmansista valtioista Libyaan.
Sen nimi tarkoittaa kreikaksi rauhaa.
Tämä saattaa osoittaa Turkille, -
että rauhan saamiseksi sen pitää kitkeä aseiden salakuljetus Libyaan.
Miten tämä vaikuttaa tilanteeseen?
Kolmantena näkökulmana, -
haluaako Bidenin hallinto nostaa uudelleen käsittelyyn asian, -
joka oli demokraattipuolueen suuri kiistan aihe Obaman aikana?
Voidaan kysyä, onko Libya pinnallinen valtio.
Se on tietysti ollut Kyrenaikan ja Tripolitanian yhteinen valloituskohde.
Libyaa lähimpänä olevat italialaiset -
hallitsivat maata toiseen maailmansotaan asti.
Sen jälkeen tulivat britit ja enimmäkseen amerikkalaiset, -
jotka tarvitsivat Wheelusin strategista ilmatukikohtaa 3:een maailmansotaan.
He hallitsivat sitä kuningas Idrisin kanssa -
Gaddafin vallankumoukseen asti, mikä toi Libyan maailmankartalle.
Sitä ennen Libya oli takapajuinen maa.
Maan öljyresursseja ei hyödynnetty.
Vasta 1960-70-lukujen taitteesta se on ollut merkittävä valtio.
Obaman hallinnon aikana varapresidenttinä toiminut Joe Biden -
oli mukana Gaddafin vastaisessa operaatiossa 10 vuotta sitten.
Samoin kuin hän seurasi Osama Bin Ladenin surmaa tilannehuoneessa, -
hän oli vastaavassa paikassa myös Libyan tapauksessa.
Hänellä on tällaista kokemusta.
Libya ei välttämättä ole hänen listalla tärkeysjärjestyksessä -
ensimmäisten 10-20 asian joukossa.
Irakin ja Libyan välinen yhtäläisyys -
on militioiden yhdistäminen armeijaan.
Koska militioita vastaan ei voida taistella, -
ne yritetään saada liittymään armeijaan.
Niitä koulutetaan ja ne yritetään saada palvelemaan hallituksen alaisuudessa.
Tällainen kokeilu aloitettiin vasta muutama viikko sitten.
Ei vielä tiedetä, toimiiko se ja onnistuuko vallanjako Libyassa.
Siitä ei tulisi herätellä liikoja toiveita.
Tohtori Lerman, miltä tulevaisuus nyt näyttää?
YK:n johtamat neuvottelut tuottavat jonkinlaisia tuloksia.
Neuvottelut ovat tietenkin vielä kesken.
Keskusteluja käydään myös Marokon kuninkaan Muhammad VI:n tuella.
Miten tilanne kehittyy, -
kun konfliktin suurimmat häviäjät -
ovat maan paikallisasukkaat?
He jäävät loppupeleissä -
puun ja kuoren väliin -
alueellisissa valtataisteluissa.
En suhtaudu tilanteeseen täysin pessimistisesti ja kerron miksi.
Sanotaan, että kesällä 2020 -
saavutettiin tasapaino.
Turkki auttoi Tripolin hallitusta -
ajamaan Haftarin joukot pois Tripolista -
ja suurimmasta osasta luoteis-Libyaa.
Kun he etenivät idemmäksi, -
Egypti asetti heille punaisen rajan -
aivan Libyan keskelle.
Jos he ylittäisivät rajan, Egypti hyökkäisi.
Sanotaan, että kaksitoista aseistettua divisioonaa voittaa -
Syyrian tukemat ja Turkin lähettämät militiat.
Edes Turkin lähettämät joukot ja aseet eivät vedä vertoja -
Egyptin hävittäjille.
Tämä toimi ratkaisevan taistelun esteenä.
Se myös vähensi Haftarin ja Turkin merkitystä.
Se antaa mahdollisuuden jonkin- laiselle poliittiselle ratkaisulle, -
joka ylläpitää tasapainoa.
Se vaatii kuitenkin Egyptin vakaan tuen tulevaisuudessa -
sekä päättäväisyyttä amerikkalaisilta -
vähentää Turkin vaikutusvaltaa -
heikentämällä Turkin ja Erdoganin pyrkimyksiä itäisellä Välimerellä.
Tämä voi olla Bidenin Lähi-idän politiikan ytimessä, -
jos Yhdysvallat ja Ranska tekevät yhteistyötä -
yhdessä Italian kanssa, -
ja ovat lopultakin Haftarin puolella.
Conte ja Di Maio tapasivat Haftarin joulukuussa.
Vihdoin myös Italia on mukana yrittämässä rakentaa siltaa -
osapuolten välille.
Silloin ehkä vuoden 2020 alkupuoliskon verilöyly ei toistu.
Mikä on teidän näkemyksenne tähän, suurlähettiläs Koren?
Puhutaan nyt kotimaan näkökulmasta.
Olemme todenneet Libyan olevan heimoyhteiskunta.
Siellä vallitsee arabialainen kulttuuri, jossa on afrikkalaisia vaikutteita.
Maan länsiosa on Tripolin hallinnon vallassa.
Sillä on Turkin tuki, koska se haluaa myös ajaa omia etujaan Libyassa.
Maan itäosa on Libyan kansallisarmeijan vallassa.
Heillä on Egyptin ja muiden tahojen tuki.
Maan eteläosissa taas hallitsevat jihadistimilitantit, ISIS -
sekä muut jihadistijärjestöt.
Siellä vaikuttavat järjestöt kuten Boko Haram.
Pystyykö kansainvälinen yhteistö tässä tilanteessa -
ratkaisemaan näin monimutkaisen konfliktin?
Se on prosessi.
Ennen kaikkea kyse on päätöksenteosta.
Yhdysvaltain uuden hallinnon -
tulisi arvioida uudelleen politiikkaansa esimerkiksi suhteessa Turkkiin, -
ja järjestää suhteensa Venäjän kanssa, -
sekä tarkastella Egyptiä eri näkökulmista -
sekä ottaa huomioon viimeisten 4 v. aikana alueella vallinneen tilanteen.
Suhtaudun melko myönteisesti tulevaan.
Ratkaisuun on mahdollista päätyä, sillä kaikki osapuolet ovat halukkaita.
Etenkin jos Erdogan asetetaan oikealle paikalleen, -
toisin kuin hallinnolle esitettiin.
Abdel Fatah el-Sisi asetti Turkille punaisen rajan Libyassa, -
kuten tohtori Lerman aiemmin mainitsi.
Se vaatii päätöstä taistella terrorismia vastaan -
kuten Boko Haramia ja Libyassa olevia muita militioita, -
ja sulkea rajat keski-Afrikan ja Boko Haramin välillä Libyaan -
tai estää Sudanista ja muualta tulevia militanttiryhmiä -
tunkeutumasta Libyaan.
Myös Ranska pyrkii ehkäisemään -
Malilta ja muualta tulevien ryhmien pääsyn takaisin Libyaan.
Terrorismia voidaan yrittää rajoittaa ja kontrolloida.
Tärkeintä on valtioiden välinen yhteistyö, -
jonka avulla voidaan muodostaa -
toimiva järjestelmä.
Suurlähettiläs Koren, valitettavasti vastausaika on loppumassa.
Sanoisitteko vielä loppulauseen, herra Oren.
Kyse on poliittisesta tahtotilasta. Onko sitä tällä hetkellä?
Kysymys on siis idän ja lännen kamppailusta.
Mutta mikä on Libyan kokoonpano?
Poliittista tahtoa kyllä löytyy.
Israel ei halua Libyan muuttuvan Gazan Hamasin asevarastoksi -
eikä se halua Egyptin huomion herpaantuvan.
Israel tarkkailee aluetta taatakseen oman turvallisuutensa.
Kiitos tohtori Lerman, suurlähettiläs Haim Koren sekä Amir Oren.
Kiitos katsojillekin! Nähdään ensi kerralla!
Suomennos: Sonja Mattayev