Shalom! Tere tulemast saatesse!
Iraani suhted ülejäänud maailmaga on pingelised,
või vähemalt nende maade ja organisatsioonidega,
kes kahtlevad Iraani tuumaeesmärkides.
Trumpi valitsus on muutumas Bideni valitsuseks,
mille tähtsaimad ametnikud on juba väljendanud soovi
äratada ellu eelkäijate hüljatud Iraani tuumaleping.
Iraan avaldab Bideni valitsusele tugevalt survet oma tahtmist tegema.
Mis mängus on ja kuidas olukord areneb?
Vestlusringis on prof Olli Heinonen Washingtonist,
kes on IAEA endine asejuht
ja Washington DC Stimsoni Keskuse hinnatud teadlane.
Tere tulemast! - Aitäh!
Kesk-Iisraelist ühineb Meir Javedanfar,
IDC Herzliya Iraani lektor. Tere tulemast! - Aitäh.
Minuga stuudios on TV7 analüütik Amir Oren.
Räägi meile viimastest arengutest Iraani tuumapürgimuste teemal.
Milline on seis ja kuhu suundume?
Maailmas toimub hetkel mitmeid asju.
Õhus on tunda kriisi lõhna.
See võib olla kunstlik,
kuna Iraan püüab seda tekitada.
Seda tuleb siiski tõsiselt võtta,
sest olukord võib kontrolli alt väljuda.
Mis toimub?
Kuigi me ei tea Iraani sõjanõunike kavatsusi,
jätavad tulemused mulje,
et ilmselt püüab asju otsustav tahk Iraanis
avaldada survet valitud presidendile Bidenile,
kellest saab mõne päeva pärast president,
et ta seaks kõnelused Iraaniga oma prioriteetide nimistu etteotsa.
USA-l on teisigi probleeme, millega tegeleda -
praegu käib menetlus lahkuva presidendi D. Trumpi vastu
põhiseaduse 25. lisa alusel,
Bideni valitsusametnike nimetamine ning Hiina, NATO ja kõik muu.
Iraan tahab meenutada Bidenile, et tal on sanktsioonide koorem.
Seepärast peab Biden kiirustama asja käsitlemisega.
Iraan on teatanud, et rikastab uraani 20 % tasemel.
See on ohtlik,
sest viib nad lähemale relvaks vajalikule uraanile.
Iraani parlament on võtnud vastu resolutsiooni,
et kui Bideni valitsus kuu jooksul tegutsema ei hakka,
IAEA inspektoreid Iraani tuumarajatistesse ei lasta.
Iraan püüab vältida taustal mõju avaldavat muret,
mida tajutakse ka Washingtonis,
et president Trump teeb oma ametiaja viimastel päevadel
mingi käigu Iraani suhtes.
Kui vaadata ettepoole, jaanuari lõppu, veebruari algusse,
näeme tõenäoliselt mingeid kompimisi
Bideni valitsuse ja Iraani vahel,
et olukord leeveneks ja et aega võita.
Prof Heinonen, järgmine küsimus teile.
IAEA peasekretär Rafael Mariano Grossi
tõdes hiljuti üht üsna häirivat seika.
Enam pole jäänud mitte kuid, vaid nädalaid ajani,
kus Iraan jõuab tuumarelvakünniseni.
See võib muuta võrrandit,
millele rahvusvaheline üldsus peab reageerima.
Tuleb kas koostada tuumalepingu muudetud versioon
või minna edasi teiste vahenditega,
nagu uute surveavaldustega Iraanile või tugevat jõudu kasutades.
Kuidas teie olukorda näete?
Hetkel jõusolev vaatlusmehhanim võidakse võrrandist eemaldada.
Me ei teaks, mis toimub suletud uste taga
Fordo maaalustes tehastes või mujal Teheranis.
Jah. Grossi on rääkinud mure põhjustest. Peame teda kuulama,
sest tema on neis asjus kompetentne
ja teab, kuhu Iraan liikumas on.
Iraan on viimastel päevadel seadnud meile aga tähtaja.
Esimene verstapost on 21.02, kui Iraani Aatomienergiaamet
peaks saama paigaldatud IR2 tsentrifuugid Natanzis.
Kolm kaskaadi on testimiseks juba paigas,
kuid nad tahavad neid juurde paigaldada.
Nad tahavad kolida ka IR6-tsentrifuugid Natanzist Fordosse
ja paigutada need sinna neile valmistatud tühja kohta.
Tähtaeg on seega 21. veebruar,
kui just EL ja teised pooled
ei hakka järgima kõiki oma lepingukohustusi.
Kui mitte, saavad esimese löögi IAEA inspektorid.
Iraan katkestab tuumalepingus määratud
vaatlusega seotud meetmete täidesaatmise.
See ei tähenda IAEA vaatlustegevuse täielikku peatumist.
Vahetevahel võivad nad rakendada tavalist julgeolekulepingut,
millega IAEA saab soovi korral pääsu Fordo tuumarikastustehasesse,
Natanzi ja kõigisse teistesse Iraani tuumarajatistesse.
Ülejäänud vaatlustegevus lõpetatakse,
sh uraanimaagi kaevandamise ja töötlemise kontrollimine.
Viimane tähtaeg on märtsi lõpp,
mil lõpeb Iraani kalendriaasta.
Ülejäänud kohustused tuleb ellu viia selleks ajaks.
Selleks ajaks on Iraani rikastusvõimet tõhustatud
ja ta suudab toota kuus 500 kilo madala rikastusastmega uraani.
Ja kui paigaldatakse IR6- ja IR2-tsentrifuugid,
võib ta hakata radikaalselt lühendama relvavõimekuseni jõudmise aega.
Seepärast on Grossi järgmise kahe kuu pärast mures.
Selle aja jooksul
pannakse tulevane president Biden ja tema tiim tõsiselt proovile.
Täpselt. Hr Javedanfar,
kui tõsiselt suhtub Iraani valitsus oma tuumaprogrammi?
Praegu tegeletakse teemaga rahvusvahelisel tasemel
ja kasvab frustratsioon Iraani viimase aja käitumise suhtes.
Kas võime oletada,
et Iraani valitsus juba räägibki läbi oma provokatsioonidega areenil?
Kas Iraan püüab kasvatada oma trumpkaartide hulka,
mis tal oli 2015. a või selle lähedale,
et veenda rahvusvahelist üldsust,
eelkõige Euroopa riike ja USAd selles,
et asjaga tuleb tegeleda kiiresti ja tõsiselt?
Peame alustama põhiasjadest.
Iraani meelest oli Trumpi valitsus Iraani suhtes ebaõiglane
ja Iraan täitis oma lepingukohustusi.
USA loobus lepingust. Seepärast peab USA naasma.
USA peab tegema esimese sammu.
Iraan seab tingimusi.
USA peab kaotama sanktsioonid, enne kui Iraan millegagi nõustub.
Iraan seab ka uusi tingimusi.
Ali Akbar Velayati on Iraani endine välisminister
ja Khamenei välispoliitikanõunik.
Tema roll on välisministri omast palju tähtsam.
Tema tahab, et Bideni valitsus kaotaks
tuumalepingu sanktsioonide kiirtaastamismehhanismi JCPOAs.
Iraan tunneb, et teda on ebaõiglaselt koheldud.
Ta tahab, et USA täidaks oma lepingukohustusi.
Samas tahab Iraan kasvatada oma eeliseid läbirääkimistel.
Keegi ei taha läbi rääkida viletsa kaardipakiga.
Nad tahavad vaadata, kui palju survet suudavad nad Bidenile avaldada.
Ma ei tea, mida Biden teeb. Ma pole USA ekspert.
Iraan võib asjad ka üle võlli keerata.
Ajatolla Khamenei püüab näida tugevana ja ütleb,
et Iraan peab sanktsioonide all vastu ega varise kokku.
Iraani olukord on siiski vilets,
lisaks sanktsioonidele ka koroona tõttu.
Rahvas on valitsuses pettunud.
Khamenei nimelt ütles äsja,
et Iraan ei luba vaktsineerida oma rahvast
Briti ja USA vaktsiinidega.
See ärritas iraanlasi väga.
Parim kirjeldus selle kohta, kui pettunud iraanlased on,
on ajatolla Rafsanjani tütre kommentaar.
Ta on endine parlamendi liige.
Ta ütles: "Iraani seisukohast oleks Trump parem president.
Trumpi käivitatud surve on ainus võimalus Iraanis muutuseni jõuda."
Viitasid ajatolla Khamenei märkusele eelmisel reedel.
Ta ütles, et Iraani meelest ei pea Iraan ega USA
tuumalepingu juurde naasmisega kiirustama,
vaid USA ja teised lääneriigid
peavad tühistama Iraani halvanud sanktsioonid.
Aga kui rääkida ÜRO Julgeoleku- nõukogu resolutsioonist 2231,
mis on ainus seaduslik dokument,
millega tuumaleping heaks kiideti,
siis Iraan rikub seda taas ja taas.
Iraan süüdistab, et USA lahkus lepingust esimesena.
Ometi rääkis Iraani Revolutsioonikaardi IRGC
õhu- ja kosmosedivisjoni ülem Hajizadeh,
et kõik Gaza, Süüria ja Liibanoni raketid
on toimetatud sinna IRGC poolt.
Iraan on toetanud seda pürgimust ja arendanud kaasaegsed raketid.
See kõik rikub sama resolutsiooni,
mis tuumalepingu algselt võimalikuks tegi.
Kuidas see asju mõjutab?
Iraan nõuab rahvusvaheliselt üldsuselt lepingu järgimist,
kuid samas teeb ise, mida tahab, kõiges muus.
Räägid lepingu vaimust,
sest resolutsioon, millega ÜRO tuumalepet toetas,
erineb Iraani tuumadokumentidest, millele tuumalepingus viidatakse.
Kui teised pooled nõuavad kaugemale minemist,
et ei keskendutaks üksnes Iraani tuumadokumentidele,
vaid ka selle vaenulikule tegevusele, ballistilistele rakettidele
ja liitlastele, poleks lepingut kunagi sõlmitud.
Vähemalt nii arvab Iraan, ja teised neelasid selle alla.
Hoolimata sellest, kuidas siia jõuti ja keda tuleks süüdistada,
ollakse Iisraelis mures. Meil pole aega sellest rääkida,
aga kui kedagi huvitab,
siis käsitlesime seda teemat nädala eest oma veebilehel.
Iisraeli kaitseaparaat on tõsiselt mures
teiste Lähis-Ida maade tuumakavatsuste pärast.
Nad usuvad, et Iraan jõuab 3-6 pärast tuumarelvavõimekuseni.
Tähtsaim on Saudi Araabia,
kroonprints Mohammad bin-Salmani juhtimisel,
aga hiljem tulevikus ka Araabia Ühendemiraadid.
Tal on tuumainfrastruktuure
ja ta saab F-35 hävitajaid, mis suudavad kanda ka tuumapead.
USA püüab kohandada neid nii, et nad kannaks vaid tavalisi rakette,
kuid AÜE võib neile uuesti tuumaomaduse arendada.
Seepärast teeb Iisraelile muret tuumavõidurelvastumine Lähis-Idas,
kui Iraani ambitsioone ei kärbita.
Prof Heinonen, kas rahvusvaheline üldsus loodab
iraanlastest rahvusvahelise õiguse vaatlejatele,
mis puudutab tuumalepingut, millele Iraan pidevalt viitab?
Kas Iraani võib usaldada,
kui rääkida tema tuumakapasiteedi paljastamisest?
Või jätkab ta oma tegevust, nagu 2003. a,
kui tegelesid Iraani teemaga IAEAs, kui ta tuumarelva taotles.
Kuigi see teave sai avalikuks alles aastaid hiljem.
Iraani varasem tegevus head ei tõota,
mis puudutab Iraani lepingukohuste täitmist.
Erinevaid sündmuste etappe on kogetud aastail 2003 ja 2005
ning tööplaan koostati aastail 2007―2008.
Iraan on pidevalt eitanud igasugust tuumarelvategevust.
Seejärel koostati 2015. a tuumaleping,
mis lõpetas Iraani tuumateema, nagu väitsid mõned riigid.
Teiste meelest mitte.
Nüüd näeme Iraani dokumentidest ja avaldustest,
et ta on eksitanud rahvusvahelist üldsust,
ja jätnud vastamata mitmetele küsimustele.
Minu meelest tuleb tuumaleping ümber teha
ja selle lähtekohad peavad hoopis teised olema.
See peaks põhinema sooritusel
ja piiranguid ei tohiks kaotada automaatselt teatud aja möödudes.
Iraani tuumaprogramm peaks teenima rahumeelset eesmärki,
kus uraani rikastatakse vaid siis, kui selleks on vajadus.
Seda vajadust peab uus leping revideerima,
näiteks kontrollides iga viie aasta tagant,
kas Iraan peab uraani juurde rikastama.
Samas tuleks Iraanile anda siduvaid garantiisid,
et tuumakütusest piisab reaktoritele.
Selline mõtlemine peaks olema näha igas lepingu elemendis,
ka kohtades, mis puudutavad raketitegevust,
kus võtmetegelaseks on Hajizadeh.
Seda näeb Iraani dokumentides.
Rahvusvaheline üldsus peab oma mõtlemist muutma.
Eelkõige peab USA kaaluma, kuidas minna edasi nii,
et Lähis-Idas on tagatud rahu.
Küsin veel ühe küsimuse.
Rääkisite tuumamaterjali kasutamisest tsiviilotstarbeks,
mis on muidugi tähtis.
Paranda mind, kui eksin,
kuid minu meelest rikastatakse uraani tuumaenergia tootmiseks vaid 5%-ni.
Miks peaks Iraan seda tõstma, kui ta ei arenda tuumarelva?
Tegelikult kasutatakse teadusreaktorites tihti
isegi 20-protsendilist uraani, nagu Teherani teadusreaktoris.
Alguses kasutati seal 90-protsendilist uraani,
kuid seda muudeti 80. aastate lõpul,
kui IAEA aitas Iraanil hankida kütust Argentiinalt,
kui neil hakkas kütus otsa saama.
20 protsenti on üldine rikastustase kogu maailmas.
Kuid sellest kaugemale rikastatakse väga harva.
Jäälõhkujates on võimsamat uraani,
kuid Iraan ei vaja jäälõhkujaid.
Tuumaallveelaevad ja mõned sõjalaevad
võivad töötada tuumaenergia jõul,
kus uraan on veidi tugevam kui 20 %.
Brasiilia ja Prantsusmaa on heaks näiteks.
Nad on disaininud allveelaevu,
kus kasutatakse alla 20-protsendilist uraani.
Iraanil pole tõelist vajadust uraani sellest kaugemale rikastada.
Kui ta mingil põhjusel peaks tugevamat vajama, võib ta seda osta.
Maailmas on külmast sõjast alles 500 tonni võimsamat uraani,
mis vedeleb kasutuna USAs ja Venemaal.
Kasutagem see enne ära, kui üle 20 % juurde rikastame.
Hr Javedanfar, järgmine küsimus teile.
Kas Iraan on valmis...
Muidugi siis, kui tuumaleping jõustus,
oli neil materjali, mis tuli mujale kolida.
Venemaa oli üks riike,
kes võttis Iraanilt vastu hävitamiseks mõeldud materjali.
Nüüd kui Iraanil on taas uusi rikastatud uraani varusid,
kas Iraan on valmis need uuesti loovutama
tuumalepingu piirangute alusel,
kui leping peaks uuesti jõustuma?
Tegelikkus on muutunud,
ja Iraan pole enam samas seisus, kui 2015. a,
kui leping jõustus.
Eelkõige tuleb kuulata Khameneid
ja tema nimetatud ametnikke.
Valitsus ei juhi tuumaprogrammi ega otsusta selle üle,
vaid Revolutsioonikaart, ajatolla Khamenei ja tema nõunikud.
Nad pole rääkinud midagi rikastatud uraani varudest.
Iraan müüs varem madala tasemeni rikastatud uraani.
USA aitas seda müüa Venemaale ja teistele riikidele.
Prof Heinonen teab selle kohta minust rohkem.
Tean muidugi, et Khamenei on seadnud hoiatusjooni raketiasjades
ja Iraani tegevuse kohta Lähis-Idas.
Varem oli teisi asju, mille suhtes Khamenei oli absoluutne.
See võib olla läbirääkimistaktika.
Kõik sõltub sellest, mis suuna valib Biden.
Kas ta tahab naasta lepingu juurde praegusel kujul või seda muuta?
Oleme arutanud siin korduvalt resolutsiooni 2231,
kus Iraanile seatakse kohustused raketiprogrammi kohta.
Selle sõnavalik on siiski puudulik,
mistõttu Iraan ei pea eriti midagi tegema.
Vaja on uut tuumalepingut, JCPOA+, kuna Iraan on testinud
kaht ballistilist raketti, millel seisab heebrea keeles: Iisrael tuleb hävitada.
See iseenesest on piisav tõend, et vaja on uut JCPOA+.
Ka saudid võivad seda tõendada. See on tähtsaim põhjus.
Tahan juhtida tähelepanu teisele tähtsale asjale,
ja tahan kuulda prof Heinose arvamust.
Tuumalepingus on veel üks probleem: inspekteerimisvõimalused.
See määratleb,
et kui üks lepingupool palub pääsu mingisse rajatisse,
käivitub mehhanism,
mille järgi pääs tuleb anda 24 päeva möödudes.
2018. a paljastas Netanyahu Turqusabadi rajatise Teheranis.
Aega läks mitte 24 päeva, vaid kuni 2019. a aprillini,
enne kui IAEA sinna esimest korda pääses.
Sealt leiti radioaktiivseid jäänuseid.
võiks öelda, et kuna Iisrael pole lepingupool,
polnud 24-päevane reegel vajalik.
Aga see, et sealt leiti jälgi,
ja et Iraan põikleb ega vasta küsimustele rajatise kohta,
on samuti tähtis põhjus, miks on vaja uut JCPOA+ lepingut.
See peab tegelema ka inspekteerimisrežiimiga.
Prof Heinonen, vastake lühidalt.
Olen nõus.
Just nendest muredest Grossi hiljuti rääkiski.
Iraan püüab aega võita, tehaseid puhastada
ja oma tegevusele seletusi välja mõelda.
IAEA peab kõike põhjalikult uurima.
IAEA juhatus on otsustav tegija.
See peab toetama peasekretäri, tegemaks kindlaks,
et Iraan annab juurdepääsu
ja kui see viibib, peavad sellel tagajärjed olema.
Hr Oren, küsin veel lühidalt.
Kas kõik võimalused on endiselt laual?
Endine president Obama ütles oma ametiajal korduvalt,
et isegi kui proovitakse läbi kõik poliitilised vahendid,
on kõik alternatiivid laual.
Kas Bideni valitsus võtab sama lähenemise?
Jah. Välis- ja julgeolekupoliitikas näeme järjepidevust.
USA kaitsejõudude esimees kindral Milley,
kes paari nädala eest Iisraelis käis, jätkab ametis.
Kindral Austinist saab kaitseminister.
Paljud teised nende teemadega tegelenud ametnikud naasevad.
Sõnake luure kohta.
Näib nagu Iraan usuks, et ta saab parema lepingu,
kui jätkab eitamise ja eksitamise taktikat.
Aga tal tasuks tegutseda läbipaistvalt,
sest temal lasub tõestamisvajaduse koorem.
Kui teda kahtlustatakse kasvõi ekslikult
tuumarelvavalmiduse taotlemises,
ründab Iraani kas Iisrael või USA.
Iraanil tasub olla aus
nii IAEA inspektoritega kui Iisraeli ja USA luurega.
CIA uus juht, kes see nädal nimetati...
Bill Burns. - Ta osales läbirääkimistel Iraaniga.
Kuidas see asju mõjutab?
Ta kogub luureinfot Iraani kohta väga professionaalselt.
Ta ilmselt avab oma Iraani kolleegidega tagatoakanali.
USA harrastab kaherööpalist diplomaatiat.
Karm, kuid ka avatud kõnelustele.
Meie aeg on otsas. Aitäh prof Heinonen,
Meir Javedanfar ja Amir Oren.
Aitäh, head vaatajad! Järgmise korrani!
Tõlge: Monika Jaaguri