Tervetuloa Jerusalem studioon.
Kuwaitin 91-vuotiaan emiiri Sabah al Ahmad al Jaber al Sabahin kuolema -
syyskuun lopulla toimi muistutuksena USA:n sotilaallisen läsnäolon syistä -
Persianlahden alueella. Juurisyyt juontavat Iran-Irak -sotaan -
ja tankkerisotaan joka johti paikallis- ten alusten uudelleenrekisteröintiin.
Sitten Irak valloitti Kuwaitin, jota seurasi kaksi USA-liittouman sotaa -
Saddam Husseinin hallintoa vastaan. Jälkimmäisen sodan jälkeen -
USA:n presidentit ovat koittaneet vapauttaa joukkonsa Irakista -
menettämättä vaikutusvaltaansa, joka vaikuttaa alueen vakauteen.
Mikäli USA jäisi, Iran hyödyntäisi sitä Irakin heikkoa hallitusta vastaan.
Mikäli USA vetäytyisi, tyhjiön täyttäisi Iranin välikädet ja jihadistiryhmittymät
kuten Isis.
Miten uutta Irakin hallitusta johtava USA:n suojatti Mustafa al-Kadhimi -
pärjää hallituksineen?
Aiheesta keskustelemassa tänään -
reservin prikaatinkenraali Jossi Kuperwasser, joka on -
Jerusalemin poliittisen tiedotus- ja tutkimuskeskuksen projektijohtaja.
Mukana myös tri Fadi Ismail -
joka on tutkija ICT/IDC:ssä.
Studiossa kanssani on TV7:n analyytikko Amir Oren.
Kerrotko meille Irakin viimeaikaiset kehityskulut.
Sekä siitä monimutkaisesta tilanteesta missä Irakin keskushallinto on.
- On mielenkiintoista että Fadi Ismail on nyt Haifassa, -
koska Irakin ja Haifan yhteys on öljyputken kautta, -
ja se sai aikanaan britit rakentamaan Haifan satamakaupunkia.
Se motivoi irakilaisia osallistumaan -
palestiinalaisiin sotiin.
Irak on ainoa arabimaa -
Israelia vastaan taistelleista, joka ei allekirjoittanut aselepoa v. 1948-49.
Myöhemmin se ampui ohjuksia Israeliin.
Vaikka me olemme täällä, Irakista irrotettu eikä meillä ole yhteistä rajaa
meitä kuitenkin kiinnostaa mitä siellä tapahtuu.
Kuten mainitsit, Iranilla on ollut merkittävä rooli alueen asioissa.
Sekä Persianlahdella että Lähi-idässä.
1940-luvun lopulla ja 50-luvun alussa -
Washingtonissa oli käytössä kiistakäytäntö.
Kuka menetti Kiinan, kun se luisui Mao Tse Tungin alaisuuteen?
Amerikkalaisille se oli tappioksi.
Nyt väitellään siitä, kuka meni Irakiin.
Kuka on vastuussa Washingtonin päätöksestä v. 2003 sodasta.
Tämä tarkoittaa sitä että Irak ei ole suosittu alue -
amerikkalaisille hallinnoille.
Mutta kuten osoitit, he eivät voi -
jäädä eikä lähteä sieltä.
Jos he tekevät jomman kumman, ongelmat jatkavat heidän jahtaamista.
Kolmen viikon päästä ovat USA:n presidentinvaalit.
Sen jälkeen vallassa on joko Bidenin hallinto tai toinen Trumpin hallinto.
Joka tapauksessa USA haluaa lähteä.
Jotta se voi lähteä pitää Irakissa olla vahva ja ystävällismielinen hallitus.
Luultavasti USA on nyt havainnut, -
useamman Al-Kadhimin epäonnistumisten jälkeen, -
hänhän oli aiemmin vastuussa tiedustelusta ja turvallisuudesta, -
USA on havainnut hänet nyt luotettavaksi.
Vaikka Al-Kadhimilla on vaikutusvaltaista tukea -
kuten ajatollah al-Sistani, -
ei ole varmaa voiko hän taistella iranilaisia vastaan, -
antaa kurdeille joilla on autonomia kaiken sen mitä he haluavat, -
sekä huolehtia shiiavaltaisesta etelästä Basran alueella.
Irak on hyvin vaikea paikka hallita.
Ehkä ainoastaan Saddam Husseinin julma rautakäsi olisi onnistunut tässä.
- Kenraali Kuperwasser, mihin meidän pitäisi keskittyä Irakia tarkastellessa?
Al-Kadhimi astui virkaansa -
pitkällisten levottomuuksien -
ja Iranin vaikutusvallan vastaisten protestien jälkeen.
- Tämän päivän Irak on paikka, jossa Lähi-idän päätaistelut taistellaan.
Taistelussa radikaaleja edustavat Kansan mobilisointiyksiköt (PMF), -
jota Iran puolestaan tukee.
Nämä radikaalit yrittävät ottaa Irakin haltuunsa.
Muitakin radikaaleja on mukana kuvioissa kuten Isis -
joka ei ole vielä kuollut. Se on menettänyt alueita, -
mutta se on yhä aktiivinen.
Radikaalit taistelevat toisella puolella, ja toisella puolella -
pragmaatikot yrittävät pelastaa maata radikaalien kiihkolta.
Shiiat eivät välttämättä ole jakautuneet uskonlahkojen mukaan.
Tässä ei ole kyse shiiojen ja sunnien välisestä jaosta.
Jokaisessa karsinassa on omat radikaalinsa ja pragmaatikkonsa.
Pragmaatikoista löytyy monia al-Sistanin johtamia shiioja.
Moni on kuitenkin vielä häntäkin pragmaattisempi shiiayhteisössä.
Sunniyhteisössä on myös pragmaatikkoja.
Kaikki ovat osallisia tähän taisteluun.
Mainitsit USA:n.
Se tukee Trumpin johdolla pragmaatikkoja.
Mutta muutkin ovat osallistuneet Irakin tapahtumiin.
Saudi-Arabialla, Arabiemiirikunnilla ja kaikilla muilla on sanansa sanottavana
Kaikki yrittävät paineistaa Irakin hallitusta haluamaansa suuntaan.
Al-Kadhimi joutuu harjoittamaan nuorallakävelyä, -
ja se on erittäin vaikeaa. Mielestäni hän ei ole USA:n suojatti.
Hän ei ole USA:ta vastaan, mutta hän yrittää johtaa maata siten -
että se on hyväksyttävää sekä Iranille että USA:lle.
Se on erittäin vaikeaa.
Aina kun hänellä on kriisi käsillä, -
hän haluaa siitä pois tavalla joka ei aseta Irakia vaaraan.
Juuri nyt käsillä on amerikkalaisten diplomaattien turvallisuuskriisi -
Bagdadin Vihreällä vyöhykkeellä.
USA on kyllästynyt jatkuviin rakettihyökkäyksiin -
lähetystöään kohtaan. He ilmoittivat lähtevänsä jos Irak ei hoida asiaa.
Al-Kadhimi ei halua sen tapahtuvan joten hän koittaa paineistaa PMF:ää.
Etenkin sen Kataib Hizbollah -ryhmää joka on vastuussa näistä iskuista.
Hän yrittää saada niitä käyttäytymään, ja tekee samalla lupauksia USA:lle.
(USA:n ulkoministeri) Pompeo keskusteli Irakin ulkoministerin kanssa
ja hän lupaili kaikenlaista Pompeolle. Tätä tapahtuu kaiken aikaa, -
mutta Irakin kyky toimia on rajallinen.
Al-Kadhimi tekee parhaansa ettei lähetystöön ja lentokentälle isketä.
Nämä ovat kaksi herkkää paikkaa jotka ovat nyt keskispisteessä.
En usko että hän pystyy tekemään asialle mitään.
Se miten Kansan mobilisointiyksiköt, Hashd Al-Shaabi (PMF) käyttäytyy -
ei riipu hallituksen saneluista, vaikka paperilla se onkin vastuullinen -
PMF:n ryhmistä.
PMF saa käskynsä Iranista.
Jos Al-Kadhimi haluaisi paineistaa USA:ta, hän voisi käyttää PMF:tä.
Mutta tilanne on hyvin pulmallinen Irakin hallitukselle.
Se ei kontrolloi joukkoja, sillä ei ole monopolia niihin Irakin sisällä.
Tämä on se tilanne.
Valtaosa kansasta on sunnien puolella.
Luultavasti suurin osa shiioistakaan ei halua tilanteen jatkuvan tällaisenaan.
He haluavat oikean valtion jota johdetaan heidän hyvinvoinnikseen.
Sitä he haluavat. He ymmärtävät että Irak, -
niin kauan kuin se on Iranin vaikutusvallan alaisena, -
ei toimi irakilaisten vaan Iranin etujen mukaisesti.
Voi sanoa että Irakissa on ollut sisällissota viimeisen vuoden ajan.
Siinä ei ole paljoa ammuttu mutta se on valtakamppailu, -
joka on kaukana ratkaisustaan.
Viimeiseksi haluan sanoa että iranilaiset ovat häviämässä taistelun.
Vaikka he käyttäisivät voimaa -
sen käyttäminen on tuhoisaa heidän näkökannaltaan.
Iran on USA:n asettamien talouspakotteiden paineiden alla.
Se vaikeuttaa Iranin toimia hoitaa Irak samalla kun se hoitaa itsensä.
Sen seurauksena Iraniin luottavilla ryhmillä on vähemmän resursseja -
varmistaa että Iran kontrolloi Irakia.
Tämän vuoden aikana Iranin kontrollia on kitketty pois.
- Todellakin. Tri Ismail, mikä teidän näkemyksenne tähän on?
Kenraali Kuperwasser puhui Kataib Hizbollahista.
Sillä on yhä merkittävä vaikutusvalta Irakissa.
Se on pääasiassa paikallisista koostuva ryhmä.
Se saa käskynsä Iranin vallankumous- kaartin Quds-joukoilta.
Sekä sen että Quds-joukkojen komentaja, kenraalimajuri Suleimani -
saivat surmansa samassa iskussa muutama kuukausi sitten.
Tämä osoittaa tuon kyseisen salamurhaiskun lisäarvon.
Se jäyti Iranin vaikutusta Irakissa, kuten Kuperwasser totesi.
Tietyssä määrin tietysti.
Teillä on ollut usea arvoasema, olette myös antanut neuvoja -
(USA:n) kongressille asiaan liittyvissä asioissa.
Miten tarkastelisit Irakin tilannetta USA:n näkökulmasta?
Miten sinä näet -
Kataib Hizbollahin ja muiden PMF:n ryhmittymien tekemät raketti-iskut, -
Näetkö Iranin mahdollisesti yrittävän -
kärjistävän tilannetta lisää jotta USA vetäytyisi Irakista?
- Suleimanin ja Muhandiksen salamurhan jälkeen -
iranilaiset etsivät vastaiskulle tapaa kostaa.
He valitsivat keinon jota kutsutaan "kuolema tuhannella viillolla".
USA:lla ei ole enää samanlaista sotilaallista läsnäoloa kuin aiemmin.
Iran lisäsi hyökkäysten laatua ja määrää.
Kyse ei ole ainoastaan määrästä vaan laadusta.
Näemme aseistusta jossa on infrapunalaukaisimia ja sen sellaista.
Viimeisen vuosineljänneksen aikana hyökkäykset kaksinkertaistuivat -
verrattuna ensimmäiseen neljännekseen, ellen erehdy.
He eivät saa hengiltä suuria määriä amerikkalaisia, onneksi, -
mutta meteli mikä iskuista syntyy, ja paine mikä kohdistuu USA-liittoumaan
sekä yksityisen sektorin toimijoihin jota ovat kytköksissä noihin maihin, -
metakka on tarpeeksi iso aiheuttaak- seen päänsärkyä USA:ssa ja Irakissa.
Se ottaa nyt veronsa.
Iskuilla on tietynlainen syövyttävä vaikutus -
selvästi johonkin esimerkiksi (USA:n) ulkoministeriössä.
Tässä asiayhteydessä olen kunnioittavasti erimieltä -
ulkoministeri Mike Pompeon kanssa.
Hänen suureellinen ilmoitus "ellette saa tätä loppumaan, lähdemme".
Niin ei voi tehdä, se ei ole vaihtoehto.
Vaihtoehtona on monia hyviä prag- maattisia vaihtoehtoja toteutettaviksi.
Emme voi ojentaa Iranille ja alueen muille toimijoille -
kuten Kiinalle, Venäjälle, Turkille tai radikaaleille muslimiryhmille, -
emme voi ojentaa heille sellaista voittoa.
Se tekisi tyhjäksi kaiken työn 4-5 vuoden ajalta.
Antaisimme heille valtavan voiton, ja mistä hyvästä?
USA on kokenut siellä lisää hyökkäyksiä, mutta niillä ei ole väliä.
Jos ajatellaan kylmästä sotilas- näkökulmasta, niin niillä ei ole -
ollut syövyttävää vaikutusta sotilas- infrastruktuuriin ja hyödykkeisiin -
Irakissa ja koko alueella.
Jos teemme itsetuhon poistamalla lähetystön, joka ei kyllä voi tapahtua.
Mutta jos jotain niin idioottimaista tapahtuu, anteeksi kielenkäyttöni, -
niin silloin kenttä jätetään avoimeksi.
Tässä ei ole kyse vain joidenkin diplomaattien pois vedosta.
Lähetystö ei ole vain lähetystö itsessään. Se on operaationaalinen -
rakenne joka tukee kriittisiä, usein salaisia operaatioita.
Eikä ainoastaan Irakissa vaan koko alueella. Se tukee paitsi USA:n -
myös liittolaisten toimia.
Bagdadin USA:n diplomaattinen lähetystö ei ole vain lähetystö, -
vaan operaatiokeskus.
Puhe lähetystön pois viemisestä tai suhteiden katkaisusta -
on vain jonkin sortin draamaa.
Mutta puhe sai väen toimimaan kaduilla.
Se viritti kansan huomion.
Se ajoi asian Irakin hallituksen puolesta.
Se sai Irakin eliitin aktiivijoukkojen tajuamaan että USA:n kärsivällisyys -
on loppu.
Kunnollinen asia Pompeon lausunnossa oli, -
ja kunnioitan häntä kokeneena linjan luojana, -
hyvä puoli oli että hänen uhkaus yhdistettiin selkeään selvennykseen -
siitä että sellainen liike yhdistettäisiin hyvin laajoihin -
sotilaallisiin operaatioihin.
USA ei välttämättä toisi puolta miljoonaa sotilasta paikalle.
Muutakin voidaan tehdä. Mutta tämä on sellaista mitä kukaan ei halua.
Irakin nykyinen hallitus on pönkitetty kansainvälisillä liittoumilla.
Se ei ole nukkehallitus kenenkään mielikuvituksissa, -
mutta se luottaa näihin liittoumiin.
Kaiken lisäksi kaiken kärjessä pitää olla USA -
joka antaa paljon tukea pääministeri Al-Kadhimille.
Sekä muille Irakin hallituksen toimijoille.
Olen samaa mieltä muiden panelistien kanssa siitä että he ovat patriootteja.
He haluavat toimia isänmaansa hyväksi.
Se mitä he haluavat tehdä maallensa linjautuu USA:n tarpeiden kanssa.
Meillä on vaihtoehtoja tässä.
Tilanne on ongelmallinen mutta se on nähtävä oikeassa mittasuhteessa.
Emme saa ojentaa iranilaisille ja heidän välikäsilleen voittoa.
Työtä täytyy jatkaa rauhallisella asenteella ja irakilaisia auttaen, -
jotta kansa saa palautettua suvereniteetin maahansa -
vaaleilla valitun hallituksen kautta. Se vie jonkun vuoden.
USA on vähentänyt joukkojaan siellä noin 3000:een. Se on sopiva määrä.
Olemme mielestäni oikealla polulla mitä kokonaiskuvaan tulee.
Mutta pelkäänpä että pientä paniikkia saattaa nousta, -
ja ihmiset tekevät vääriä valintoja. Toivottavasti näin ei käy.
- Herra Oren, tuodaan Israel mukaan kuvaan.
Iran on astunut Irakiin yhä dominoivammalla tavalla.
Israelia tämä ei kiinnosta.
Iran käyttää Irakin alueita kuljettaakseen -
aseita Irakin kautta Syyriaan ja Libanoniin -
jotta se voisi kaivautua asemiin Israelin pohjoisrajoille yhä vahvemmin.
Tästä ainakin raportoidaan, -
että Israel aktiivisesti estää sitä tapahtumasta.
Näkyykö Iranin nykyinen vaikutusvalta -
USA:n instituutioiden toiminnassa?
Iran ei kykene soluttautumaan enää samalla tavalla verrattuna -
Qassem Suleimanin salamurhaa edeltäviin aikoihin.
Kerrotko myös lyhyesti amerikkalaisten vastatoimista.
Kykeneekö USA tässä vaiheessa -
julistamaan että se iskee takaisin jokaisen ammutun raketin takia.
Ja että se käyttää terrorismin vastaisia toimia -
kohdatakseen Kataib Hizbollahin ja muut jotta ne ymmärtäisivät -
että minkälainen hyökkäys tahansa USA:n instituutioita vastaan -
symboloi hyökkäystä itse USA:ta vastaan.
Sen takia iskuja seuraa kostoiskuja, jotka ovat hyvin tuhoisia.
Kun USA:n instituutioita vastaan hyökätään, -
täytyy samalla muistaa että ne sisältävät myös muiden joukkoja -
kuten Kanadasta, Euroopasta ja muualta.
On tietenkin muidenkin kuin USA:n etu että nuo alueet turvataan.
- Nykyiselle USA:n hallinnolle ei näin näytä olevan.
Liittouman tappiot ovat yhtä kuin USA:n tappiot.
Tällä poliittisella kaudella kaikkein tärkeintä on -
että hallinto välttyy amerikkalaisilta tappioilta.
Nostit esiin kaksi erittäin tärkeää seikkaa.
Ensinnäkin, vaikka Irak on aina ollut uhka Iranille, -
alueen suurvalta jota vastaan Iran on aina valmistautunut -
joko hyökkäämään tai puolustautumaan.
Iranilla oli Irakin nykyisen hallinnon aikana, -
ja eritoten Suleimanin johtaessa operaatioita, -
sillä oli intresseissä käyttää Irakia kanavana Syyriaan ja Libanoniin -
Hizbollahin hyväksi, jotta se saisi Israelin saarrettua.
Israelin näkökulmasta Suleimanin tappaminen oli hyödyllistä.
Bukamalin kauttakulkupaikkaan kohdistuu paljon hyökkäyksiä.
Useat kuljetussaattueet koittavat päästä -
Syyriaan ja Libanonin rajalle sitä kautta.
Tämä on hyvin tärkeä asia Israelille.
Toisekseen, iranilaiset ovat varoneet tappamasta amerikkalaisia.
Iran ampui alas miehittämättömän lennokin.
Se ei ole sama kuin hävittäjäkoneen alasampuminen, -
jossa on 1-2 miehistön jäsentä.
Tai signaalitiedustelukoneen ampuminen, jossa on paljon miehistöä
He olivat hyvin varovaisia ennen kuin iskivät USA:n lentotukikohtaan.
Se oli kostoisku Suleimanista.
He kertoivat irakilaisille jotta nämä varottaisivat amerikkalaisia etukäteen.
Tukikohtaan iskettiin, jotkut saivat aivotärähdyksen, -
mutta kukaan ei kuitenkaan saanut surmansa.
Miksi? Koska Iran ei halua provosoida USA:ta suureen kostoiskuun -
tällä hetkellä.
Tämä tarkoittaa sitä että amerikkalaiset ovat panttivankeina -
Bagdadin lähetystössä ja muissa alueen paikoissa.
Jos USA iskisi Irania vastaan mistä syystä tahansa jossain operaatiossa -
nämä ihmiset saattaisivat joutua kohteeksi.
Tällä hetkellä vallitsee molemmin- puolinen pelote USA:n ja Iranin välillä.
Ja tätä peliä pelataan nyt Irakin maaperällä.
- Aikamme on lopuillaan, joten haluaisin kuulla teidän arvionne -
lähitulevaisuuden suhteen. Kenraali Kuperwasser, -
näetkö tilanteen vakautuvan vai eskaloituvan joksikin muuksi?
- USA:n vaalit ovat jo aivan lähellä.
Vaalit ovat kaikkein ratkaisevimmat sen suhteen mitä tulee tapahtumaan.
Jos (Joe) Biden voittaa, -
niin USA ja Iran astuvat neuvotteluissa aivan uuteen vaiheeseen.
Niissä palataan takaisin kohti ydintoimintasopimusta, -
tavalla tai toisella. Se helpottaisi jännitteitä -
ja Irak pysyisi edelleen Iranin käsissä.
Tämä oli myös edellisen (USA:n) hallinnon asenne.
Mutta jos Trump voittaa -
hän jatkaa Iranin paineistamista ja toivoo saavansa heidät pakotetuksi -
hyväksymään paremman diilin. Silloin hän tarvitsee Irakia -
jotta voisi paineistaa Irania sitä kautta.
Huolimatta siitä, vedetäänkö lähetystö Bagdadista vai ei, -
kumpi tahansa liike tehdään Iranin painostukseksi.
Sieltä ei vetäydytä Iranin toiminnan takia.
Se tehdään siten että Iran tajuaa menettävänsä suuresti etujaan siinä.
Iranille tehtäisiin selväksi että sen kannattaa varmistaa ettei kukaan -
kukaan iske amerikkalaisia vastaan.
Kukaan ei vielä tiedä mitä tapahtuu, mutta tuskin paljoa ennen vaaleja.
Meidän täytyy vain katsoa ja odottaa.
Irakin hallitus koittaa voittaa aikaa.
Se antaa lupauksia ennen vaaleja että kaikki menee hyvin, -
ja että se paineistaa Kansan mobilisointijoukkoja, -
jotta se lopettaa iskunsa. Ehkä se yrittääkin tehdä sitä -
ja selittää ettei nyt kannata pakottaa amerikkalaisia.
Ehkä he onnistuvatkin tässä -
tai ainakin yrittävät onnistua.
- Tri Ismail, teillä on noin 45 sekuntia aikaa.
- Kaikki osapuolet harjoittavat nyt nuorallakävelyä.
USA:n vaalit ovat todellakin tärkeä tekijä tässä.
Suuri kysymys kuuluu aina: -
kun hyökkäät vastustajaasi vastaan, miten tämä reagoi?
Jos iranilaiset ajattelevat että uusi Trumpin hallintokausi -
mahdollistaisi hyökkäyksen USA:ta vastaan, -
niin kannattaisi ajatella uudelleen.
Bidenin voitto lisäisi painetta Iranille entisestään, se on hänen tyylinsä.
- Tässä kaikki aikamme tältä erää. Kiitos vieraillemme mukanaolosta.
Kiitos myös katsojillemme. Nähdään ensi kerralla.
Suomennos: Markus Nurmesniemi