Tervetuloa Jerusalem studioon!
Iran on erittäin vaikeassa tilanteessa -
terveydenhuollon, talouden, armeijan ja ulkopolitiikan suhteen.
Teheran odottaa nyt muutoksia Yhdysvaltain poliittisella kentällä.
Toistaiseksi Iran ei ole toteuttanut uhkaustaan kostaa -
kenraali Qassam Suleimanin kuolemaa.
Iran näyttääkin odottavan Trumpin ja Bidenin kilpajuoksun tulosta.
Sillä välin se yrittää Irakin tukijoukkojensa avulla -
ajaa USA:n joukkoja pois Baghdadin suurlähetystöstä.
Iran on myös pysynyt hiljaa Israelin ja arabivaltioiden -
suhteiden normalisoimisesta.
Iranin tilannetta analysoivat tänään -
IDC Herzliyan Iran-luennoitsija, herra Meir Javedanfar, tervetuloa!
Kiitos!
Tervetuloa myös Menahem Merhavy -
Jerusalemin heprealaisen yliopiston Truman-laitokselta. - Kiitos paljon!
Kanssani studiossa on analyytikkomme herra Amir Oren.
Mennään heti aiheeseen. Mihin suuntaan Iran on menossa?
Yhdysvaltain hallinto on asettanut Iranille uusia pakotteita, -
joita kansainvälisen yhteisönkin on noudatettava halusivat tai eivät.
Näyttää siltä, että Trumpin hallinto ulkoministeri Pompeon johdolla -
on ottanut kaikki aseet käyttöönsä.
Tämä on viimeiset neljä vuotta kestäneen painostuksen loppu.
Vaalit pidetään neljän viikon kuluttua.
Seuraava Yhdysvaltain hallinto astuu kuitenkin virkaan vasta 20.1.
Trumpin hallinto jatkaa virassa joka tapauksessa vielä pari kuukautta -
riippumatta siitä, kuka voittaa marraskuun vaaleissa.
Nyt eletään kuitenkin jonkinlaista pysähtyneisyyden aikaa.
Aika näyttää seisovan.
Iran ei yritä provosoida Yhdysvaltoja reagoimaan sotilaallisesti.
Tämä voi olla Trumpille eduksi.
He sanovat, etteivät välitä vaalien tuloksista eivätkä halua puuttua niihin.
He puuttuvat kuitenkin olemalla tekemättä mitään.
He haluaisivat mieluiten Bidenin voittavan ja jatkavan neuvotteluja.
He sanovat, etteivät aio uudelleen neuvotella ydinasesopimusta, -
koska he suostuivat jo aiempaan sopimukseen.
On vielä auki, aikoivatko he kuitenkin laajentaa sopimusta.
Ulkoministeri Muhammad Javad Zarif kävi mielenkiintoisen keskustelun -
ulkoasiainsuhteiden neuvoston kanssa 21.9.
Hän sanoi ensiksikin, -
että vuosien 2010-2015 välillä -
Iranilla oli tarpeeksi rikastettua uraania kahdeksaan ydinpommiin.
He kuitenkin yrittivät ratkaista ongelman diplomaattisin keinoin, -
niin kuin he tekivätkin.
Toiseksi hän sanoi Suleimanin kuolemasta, -
että asiaa ei ole vielä selvitetty.
He aikovat kostaa, mutta eivät nyt.
Kysyn teiltä seuraavaksi, herra Javedanfar.
Viime viikolla hallituksen kokouksessa Iranin presidentti Hassan Rouhani -
puhui kansan kritiikistä ajatolla-hallintoa kohtaan, -
etenkin sen kyvyttömyydestä hoitaa Iranin tämänhektistä kriisiä -
sekä maan huonon ulkopolitiikan seurauksista maan talouteen.
Hän totesi, että amerikkalaiset ovat syypäitä tähän, eikä Iranin hallinto.
Hänen mukaansa Iranin hallinto on sinnikkäästi taistellut, -
hän käytti sanoja Yhdysvaltain 'merirosvoutta' vastaan.
Hän käytti erilaisia termejä tästä puhuessaan.
Toisaalta hän kuitenkin lupasi Iranin kansalaisille ja maan hallinnolle, -
että pian koittaa päivä, jolloin Yhdys- valtojen on kumarrettava Iranille -
ja sen kansalaisille.
Ovatko nämä aikomukset keskenään ristiriidassa -
vai voidaanko taustalta tulkita jotain muuta?
Iranissa kiertää nyt monenlaisia vitsejä.
Yhden vitsin mukaan Iran on ainoa islamilainen valtio, -
jonka uskonnolliset johtajat odottavat Joe Bidenin saapumista -
enemmän kuin imaamin.
Näyttää siltä, että he odottavat -
Joe Bidenin voittavan ja korjaavan maan talouden.
On kieltämättä selvää, -
että pakotteet ovat syy Iranin talousvaikeuksiin.
Rouhani toistaa nyt samaa virhettä.
Ennen ydinsopimusta hän yritti vakuutella sen ratkaisevan -
suurimman osan Iranin talousongelmista.
Solmitaan sopimus amerikkalaisten kanssa ja pakotteet poistettaisiin.
Nyt hän sanookin, että kaikki on amerikkalaisten syytä.
Vaikka Joe Biden voittaisi ja tehtäisiin uusi sopimus, -
se ei ratkaise kaikkia Iranin talousongelmia, ehkä joitakin.
Tärkeimmät kuitenkin rajoittavat Iranin hallinnon toimintakykyä -
ja etenkin maan taloutta.
Näistä voisi puhua pitkäänkin.
Rouhanin kädet ovat sidottu niinkauan kuin hän on virassa.
Hän yrittää vain selvitä ja etsiä muita syntipukkeja.
Hän sanoi, että Amerikka pitäisi kirota.
Hän käytti tätä sanaa syyttäen Amerikkaa Iranin talousongelmista.
Mielestäni tämä on valhe, mutta poliitikot ovat hyviä syyttämään muita.
Uskon kaikkien ymmärtävän, ettei Yhdysvallat ole syypää kaikkiin -
Iranin ongelmiin.
Jopa parlamentin konservatiivinen varapuhemies sanoi -
Amerikan olevan syypää vain 50% ongelmista. Puolet johtuu muusta.
Todellisuudessa varmaankin yli puolet ongelmista -
johtuvat maan sisäisistä tekijöistä.
Rouhani on poliitikko, joka yrittää pelastaa itsensä ja vierittää syyn -
toisten niskaan niin kauan kuin on virassa.
Tohtori Merhavy, Yhdysvallat lisää painostustaan Irania kohtaan, -
vaikka Yhdysvalloissa pidetään vaalit kuukauden kuluttua.
Trumpin hallinto on kuitenkin virassa vielä jonkin aikaa.
Se saattaa myös jatkaa toiselle kaudelle.
Tämä olisi Iranin pahin painajainen.
Biden on lievempi eikä niin ennalta-arvattavissa Iranin suhteen -
kuin Trumpin hallinto.
Miten he suhtautuvat tähän tilanteeseen?
Onko politiikassa tapahtumassa jotain muutoksia?
Vai pysyykö Iranin toiminta muuttumattomana sen tukijoukkojen -
ja ballististen ohjus- ja ydinaseohjelman suhteen?
Niillä on selkeä tavoite.
Jos ei aio kehittää ydinasetta, -
ei tarvitsisi myöskään edetä suunnitelmissa.
Mihin suuntaan Iran on menossa?
Vastaan kahdella tasolla.
Aloitan ydinohjelmasta.
En usko, että Iranilla on niin paljon uraania kuin he väittävät.
Viime vuosina Iran on kehuskellut saavutuksilla, -
joita se ei ole todellisuudessa saavuttanut.
Mutta vaikka heillä olisikin sitä, -
uskon heidän uraaniväitteillään yrittäneen sanoa, -
etteivät he aio rakentaa ydinasetta.
En usko heidän aikovan rakentaa pommia -
puhumattakaan sen käyttämisestä jotain vastaan.
Se on enemmänkin Iranin kansallinen voimavara ja ylpeyden aihe -
kuin mitään muuta.
Olen hieman eri mieltä -
herra Javedanfarin kanssa.
Mielestäni Rouhani on puun ja kuoren välissä.
Toisaalta hän edustaa kansaa ylimmälle johtajalle -
ja toisaalta päinvastoin eli edustaa ylintä johtajaa kansalle.
Hän yrittää pitää kiinni tiukan köyden molemmista päistä.
Uskon hänen kokevan huonon johtajuuden paineen.
Tässäkin olen hieman eri mieltä herra Javedanfarin kanssa.
Jo jonkun aikaa sitten herra Rouhani -
myönsi Iranin talouden ongelmakohdat.
Hän ei syyttänyt kaikesta Yhdysvaltoja.
Vuosi pari sitten -
hän sanoi, että ydinsopimus paljasti joitain Iranin talouden heikkouksia.
Hän viittasi sen johtuvan -
vallankumouskaartin toiminnasta.
Eilen oli haastattelu -
vallankumouskaartin toiseksi korkeimman virkamiehen kanssa.
Hän puolusti vallankumouskaartin operaatioita alueella -
ja sanoi sen tuovan enemmän rahaa kuin vievän.
Se oli omituinen tapa puolustaa Iranin osallisuutta Syyriassa, Jemenissa jne.
Tämä kuvastaa, mitä vallankumous- kaartin johtotaso ajattelee -
ja miten he puolustavat politiikkaansa ja operaatioitaan.
Herra Oren, haluan kysyä liittyen Merhavyn kommentteihin.
Viime viikolla Teheranin parlamentissa -
Iranin vallankumouskaartin kenraalimajuri Salami puhui -
järjestönsä erinäisistä operaatioista -
tarkoituksenaan saada tukea Iranin kansalta.
Hän kuitenkin vakuutti, ettei maa ole ryhtymässä sotaan.
Ulkomaat ovat huolissaan Iranin kyvyistä.
Vallankumouskaartin voimavarat ovatkin lisääntyneet.
Toisaalta kuten herra Javedanfar ja tr. Merhavy ovat jo tuoneet esille, -
vallankumouskaarti on hyödyntänyt Iranin talouden kriittistä -
infrastruktuuria vahvistaakseen omia operaatioitaan.
Toisaalta myös Iranin elintärkeä infrastruktuuri on pakotteiden alla.
Kuinka voidaan erotella -
Iranin humanitääriset tarpeet -
ja sen terrorimaiset operaatiot alueella?
Ei voida olla varmoja, ovatko ylin johtaja ja vallankumouskaarti -
todellisuudessa huolissaan kansan ahdingosta; -
noin 90 miljoona iranilaista, joista puolet ovat persialaisia -
ja muut muita vähemmistökansoja.
Teheranin eliitti ei ole kovin huolissaan -
näistä joukoista.
Vallankumouskaartilla on tietysti oma osuutensa asiassa.
Viime kuussa tuli kuluneeksi 40 vuotta Iranin ja Irakin välisestä sodasta.
Se vaati tietenkin valtavasti ihmishenkiä.
Nyt kaksi sukupolvea myöhemmin -
aikovatko iranilaiset käyttää seuraavan sukupolven tai kaksi -
puolustaakseen nk. Vallankumousta.
Ihmiset ovat väsyneitä ja näkevät, mitä maailmalla tapahtuu.
Koronakriisi ehkä hidasti maailman kehitystä hieman.
Kuten muuallakin maailmassa -
myös Iranin nuoret haluavat edetä elämässään.
Heitä ei kiinnosta Iranin vallankumouksen levittäminen, -
mutta he eivät voi tehdä asialle mitään.
Ironista kylläkin, Zarif on puhunut -
amerikkalaisille heidän omalla kielellään.
Itse asiassa hän lupaa, että Teheranin hallinto -
ei aja Washingtonin hallituksen vaihtoa.
Yleensä se on tietysti juuri päinvastoin.
He sanovat tuomitsevansa käytöksen mukaan.
Facebookissa ja Twitterissä on poistettu tekaistuja julkaisuja, -
koska niitä on pidetty Iranin yrityksinä -
manipuloida amerikkalaisten mielipiteitä vaaleista.
Hän viittasi tähän sanoen, -
että presidentti Trump yrittää itse vaikuttaa vaaleihin tällä tavalla.
Mitä iranilaiset voivat enää lisätä, kun Venäjä, Kiina ja muut -
yrittävät jo sekaantua asiaan.
He tietävät, että se voi kostautua heille.
Pahimmassa tapauksessa he voivat antaa tukensa Bidenille.
Trump tietysti hyödyntää tämän heti.
Iran siis katsoo sivusta ja toivoo Bidenin voittavan, -
mutta eivät sano sitä suoraan.
Herra Javedanfar, haluan kysyä teiltä lähitulevaisuudesta.
Miten näette Iranin pääsevän pois tämän hetken kriisistä -
myös EU:n suhteen?
Pari viikkoa sitten Ranskan presidentti Macron sanoi, -
ettei Amerikan painostus Irania kohtaan tule onnistumaan.
Samalla sanotaan, että ellei Iran noudata v. 2015 ydinsopimusta, -
se joutuu ongelmiin Yhdysvaltain kanssa.
Miten näette Iranin aseman Yhdysvaltojen ja Euroopan välillä?
Euroopassa puhutaan kuitenkin kulissien takana -
hiljaisesta sopimuksesta Yhdysvaltain kanssa Iranin suhteen.
Brexitin myötä Ranskan asema EU:n ulkopolitiikassa on vahvistunut.
Ranskan hallitus on julkisesti vaikeuksissa -
Hizbollahin toiminnan kanssa Libanonissa.
Ei tiedetä, kuinka paljon Iran joutuu kärsimään tästä.
Uskon sillä kuitenkin olevan vaikutusta EU:n Iran-politiikkaan.
Toisaalta paljon riippuu siitä, kenestä tulee USA:n seuraava presidentti -
ja mikä on hänen strategiansa.
Biden on enemmän tämän kisan musta hevonen, kuin Trump.
Trumpin toiminta on arvattavissa.
Biden voi haluta neuvotella Iranin kanssa.
Iran voi tällöin esittää vaatimuksia, jotka ovat Euroopalle kohtuuttomia.
Silloin Eurooppaa ottaa etäisyyttä Iraniin.
Iran on esimerkiksi sanonut vaativansa Yhdysvalloilta korvausta -
Trumpin ydinsopimuksesta perääntymisestä.
Herra Rouhani sanoi, että Yhdysvaltojen pakotteet -
ovat maksaneet Iranille n. 170 mrd dollaria.
Olen yllättynyt, ettei Trump ole rahoittanut tällä vaalikampanjaansa.
Tämä on Iranin viranomaiselta vahva väite.
Jos Biden valitaan ja Iran haluaa neuvotella tällä taktiikalla, -
he tulevat eristäytymään entistä enemmän. Aika näyttää.
Eurooppa on toissijainen tässä tilanteessa.
Ensisijassa ovat Iranin ja Amerikan suhteet.
Euroopan lisäksi myös Kiina odottaa.
Muistamme kohun, joka nousi Iranin ja Kiinan välisestä sopimuksesta.
Herra Zarif teki siitä ison jupakan twitterissä.
Tärkeintä on Iranin ja Yhdysvaltain suhteet. Sitä Kiinakin odottaa.
Tr. Merhavy, Lähi-idän näkökulmasta -
miten Persianlahden arabivaltiot suhtautuvat tilanteeseen?
Nyt Israel, Arabiemiraatit ja Bahrain ovat samalla puolella -
Iranin suhteen ja jakavat huolenaiheet Iranin levittäytymispyrkimyksistä.
Uskotko, että Iranin alueellisen politiikan merkitys kasvaa?
Yrittääkö se vaikuttaa proaktiivisemmin myös muilla alueilla,
vai keskittyykö se vain Jemeniin, Irakiin ja Syyriaan -
sekä nyt myös yhä laajemmin Libanoniin?
Näen tässä kaksi rintamaa.
Toisaalta heillä on ideologiaa ja toimintakykyä vaikuttaa alueella.
Maiden sisäpolitiikan kannalta -
näitä operaatioita johtavat tahot ovat epäilemättä puolustuskannalla.
Heillä ei ole Qassam Suleimanin karismaa.
He yrittävät oikeuttaa toimintaansa.
Sivustakatsojana voi nähdä heidän olevan perääntymiskannalla.
Irak haastaa Iranin roolia Irakissa kerta toisensa jälkeen.
Tästä kertoo hiljattain tapahtunut isku, -
josta syytettiin välittömästi Irakin ajatollaa.
Arabiemiraatit ja Bahrain tuomitsivat iskun ehkä jopa heikosti.
Maat allekirjoittivat juuri rauhansopimukset Israelin kanssa.
Iran on selkeästi puolustuskannalla.
Kuvainnollisesti sanoisin Qassam Suleimanin kääntyvän haudassaan, -
kun hänen seuraajansa eivät osaa tehdä yhtä hyvää työtä kuin hän.
Herra Oren, haluan kysyä Israelin näkökulmasta -
näin ohjelman lopussa.
Onko Israel huolissaan tästä tilanteesta?
Israel ei ole täysin varma Bidenin suhteen.
Trumpin kanssa sillä on tietty yhteisymmärrys.
Vaikka Israel ei aina ole samaa mieltä tai hyväksy Trumpin keinoja -
tavoitteiden saavuttamiseksi.
Osapuolilla on kuitenkin yhteisymmärrys.
Yhdysvaltain puolustuslaitoksen entisiä korkea-arvoisia virkamiehiä -
vieraili hiljattain Israelissa.
Heidän mukaansa, jos Biden voittaisi, -
Israelin sotilaallinen etulyöntiasema ja kansallinen turvallisuus -
olisivat edelleen Yhdysvalloille prioriteetteja -
riippumatta siitä, kuka on presidentti.
Onko Israel huolissaan tästä?
Tutkiiko Israel yhteistyömahdollisuuk- sia muiden alueen tahojen kanssa?
Kun puhut Israelista, tarkoitat Netanjahun politiikkaa.
Se eroaa jopa hänen tovereidensa Gantzin ja Ashkenazin linjoista.
Hän on kuitenkin maan johtaja.
Hän ei johda maata yksin.
On olemassa hallitus, jolla on yhtäläinen sananvalta.
Hän muistaa, että armeija-aikana -
he estivät Netanjahun aikomukset ryhtyä toimiin Irania vastaan.
Moni asia on muuttunut.
Vaikka Netanjahu on edelleen vallassa, -
hänen linjauksensa eivät ehkä vastaa Israelin näkökulmaa, -
ja katso kohti Bidenin valintaa.
Tarkoitat siis, että puolustuslaitoksen -
ja Mossadia lähentyvän Netanjahun linjaukset -
eivät ole samoilla linjoilla Iranin vastaisten toimien suhteen?
Jälleen kerran puhutaan Mossadin johtajasta, ei Mossad-järjestöstä.
Tällä hetkellä johtaja on Yosi Cohen, joka on lähellä Netanjahua.
Hänen kautensa päättyy ensi kesänä.
Periaatteessa kyllä, Israelin puolustus- voimat ja turvallisuusjärjestöt -
olivat ydinsopimuksen puolella.
Yhdysvaltojen ja Israelin puolustus- yhteistyö on ollut vakaalla pohjalla -
Obaman ja Trumpin aikana, -
ja pysyy sellaisena riippumatta siitä, kuka voittaa vaalit.
Iran-politiikkaa varmasti koordinoidaan vielä jatkossakin.
Herra Javedanfar, miten Iran suhtautuu Israeliin?
Israelia on syytetty iskuista Iranin kohteisiin Syyriassa ja muualla.
Onko Iran huolissaan tästä?
Aikooko Iran pahentaa vai lieventää tilannetta?
Mihin suuntaan ollaan menossa?
Uskon Iranin pitävän tilanteen ennallaan.
He ovat hyvin varovaisia, etteivät anna Israelille mitään syytä -
uusiin iskuihin Irania vastaan.
Iranilla on nyt muita haasteita.
Edesmenneen Muhammad Shahin poika prinssi Reza -
vihdoin monien vuosien ja pyyntöjen jälkeen -
28.9. nimesi itsensä -
Iranin hallinnon vastaisen koalition johtajaksi.
Hän kehotti lähiöiden ja isojen kaupunkien kansalaisia -
jatkamaan mielenosoituksia.
Hän pyysi armeijaa liittymään joukkoon, -
ja pyysi, ettei vallankumouskaarti hyökkäisi kansalaisia vastaan.
Hän vetosi myös oppositiota yhdistämään voimansa, -
jättämään erimielisyydet taakseen ja rakentamaan demokraattista Irania.
Aikamme on lopussa. Kiitos herra Javedanfar, tohtori Merhavy -
ja herra Oren.
Kiitos katsojillekin! Nähdään ensi kerralla.
Suomennos: Sonja Mattayev