Shalom! Tervetuloa Jerusalem studioon.
Kahden viikon kuluttua 20.9. Iranille asetetut kansainväliset pakotteet -
jotka purettiin viisi vuotta sitten, astuvat jälleen voimaan, -
koska Yhdysvallat esti vetolla YK:n turvallisuusneuvoston aikeet.
Tämä oli uusin teko -
Yhdysvaltain presidentti Trumpin painostuskampanjassa Irania vastaan.
Yhdysvaltoja uhmaten -
Iran paljasti kehittäneensä pitkän matkan ballistisia ja risteilyohjuksia -
sekä keräsi kansainvälistä tukea laatimalla sopimuksen IAEA:n kanssa.
Aiheesta keskustelee kanssani etänä suurlähettiläs Danny Ayalon, -
Israelin entinen varaulkoministeri ja Yhdysvaltain-suurlähettiläs -
sekä Totuus Israelista -järjestön perustaja -
ja New Yorkin yliopiston luennoitsija. Tervetuloa! - Kiitos!
Mukana on myös Meir Javedanfar, Iranin luennoitsija Herzlijan IDC:ssä.
Tervetuloa. - Kiitos.
Studiossa kanssani on analyytikko Amir Oren. Käydään heti asiaan.
Kerro meille Iranin kehityssuunnista sekä Yhdysvaltojen yrityksistä -
hankaloittaa Iranin toimintaa sekä Lähi-idässä että sen ydinohjelmassa.
Viime aikoina on otettu useita askelia eri rintamilla -
Yhdysvaltojen ja Iranin vastakkainasettelussa.
Yksi askel oli Yhdysvaltojen päätös hyödyntää JCPOA-ydinsopimusta, -
josta Trump oli vetäytynyt viisi vuotta sitten, -
pakottaakseen tavanomaisten aseiden kauppasaarron Iranille.
Sen myötä Iran ei saa lupaa -
ostaa eikä myydä tavanomaisia aseita.
Näin se ei voi varustaa Hizbollahia, Syyriaa ja muita aseilla.
Mekanismi toteutetaan YK:n turvallisuusneuvostossa.
Jos jokin jäsenmaa yrittää päästää Iranin livahtamaan kauppasaarrosta, -
Yhdysvallat käyttää veto-oikeuttaan.
Asekauppasaarto astuu voimaan kuukautta myöhemmin 20.10. -
vain pari viikkoa ennen Yhdysvaltojen presidentinvaaleja.
Yhdysvaltojen ulkoministeri Mike Pompeo puhui Israelissa ollessaan -
republikaanien puoluekokouksen TV-puheessa.
Hän mainitsi, -
että Yhdysvaltojen toimet estää Iranin tavoitteita toteutumasta -
kuuluvat presidentti Trumpin virkakauden suurimpiin saavutuksiin.
Trumpin arvostelijat tietysti sanovat, että Iranin toimien estämisen sijaan -
Trump onnistui vain todistamaan, ettei liittoa ole enää olemassa -
Yhdysvaltojen ja muiden JCPOA:n allekirjoittajien välillä.
Kaksi muutakin toimenpidettä on nähty hiljattain.
Ensinnäkin Iran esitteli ohjuksiaan, mistä mainitsitkin jo.
Iran tahtoi selvästi pelotella muita tekemästä iskuja sitä vastaan -
sekä näyttää, että sillä on kotimaista valmistusta sen verran, -
ettei asekauppasaarto vaikuta siihen.
Lisäksi argentiinalaisen Rafael Grossin johtama IAEA -
solmi Iranin kanssa eräänlaisen sopimuksen, -
jossa Iran lupasi IAEA:lle pääsyn pariin ydinlaitokseen, -
joihin ei aiemmin ole päästetty ulkopuolisia.
Vastineeksi siitä IAEA luopui kaikista valituksistaan Irania vastaan.
Tämä sopimus kumpuaa JCPOA:sta.
Tavallaan IAEA asetti uudelleen lainvoimaiseksi -
viisi vuotta sitten solmitun ydinsopimuksen.
Vielä yksi asia liittyy tähän kaikkeen: -
se, että Israel ja Arabiemiirikunnat ovat lähentyneet.
Molemmat valtiot ovat Iranin laajentumispolitiikan vastustajia.
Aivan. Suurlähettiläs Ayalon, -
onnistuuko Yhdysvaltojen painostuspolitiikka?
He keskittyvät pääasiassa valtion tuloja koskevaan -
ja diplomaattiseen rintamaan eivätkä sotilaalliseen.
Yhdysvallat on saanut osakseen kovaa vastustusta Kiinalta, Venäjältä -
sekä joiltakin Euroopan valtioilta, -
vaikka nämä kannattavatkin asekauppasaartoa -
mutta eivät tahdo luopua JCPOA:sta.
Toimiiko Yhdysvaltojen politiikka tässä asiassa?
Se on kaksitahoinen kysymys.
Yhdysvallat ei ole menestynyt kansainvälisessä yhteistyössä.
Lisäisin Amir Orenin mainitsemiin asioihin pakotteiden uusinnan.
Yhdysvallat yritti toteuttaa sen turvallisuusneuvoston kautta.
Se torjuttiin, sillä pakotteilla ei ole enää oikeusperustaa, -
koska Yhdysvallat jätti JCPOA:n.
Vain P4+1-valtiot voivat enää asettaa pakotteita -
turvallisuusneuvoston mukaan.
Se varmasti heikentää Iranin kansainvälistä painostusta.
Mutta mitä tulee Yhdysvaltojen omaan suoraan painostukseen, -
se on menestynyt.
Kaikki Yhdysvaltojen virastot ovat pitäneet Iran-pakotteita yllä sitkeästi.
Lisäksi Yhdysvallat on uhannut kaikkia, jotka rikkovat pakotteita, -
ei niinkään hallituksia vaan ennen kaikkea yksityisyrityksiä.
Sillä on merkittävä vaikutus etenkin eurooppalaisyrityksiin.
Jos jokin yritys tahtoo käydä kauppaa Iranin kanssa, -
se ei voi käydä kauppaa Yhdysvalloissa.
Niinpä paine jää kolmansien osapuolten harteille.
Ne joutuvat valitsemaan joko Iranin ehtyvät markkinat tai Yhdysvallat.
Sanoisin yhteenvetona, että Yhdysvaltojen politiikka toimii, -
mutta kansainvälisen yhteistyön ja tuen puute heikentää sitä.
Silti se rampauttaa Irania merkittävästi.
Aivan. Meir Javedanfar, kertoisitko näkemyksesi asiasta -
erityisesti Iranin kannalta? Miten Iran näkee asian?
Iran rikkoo yhteistä toimintasuunnitelmaa (JCPOA:ta) -
sekä YK:n turvallisuusneuvoston päätöslauselmaa 2231, -
mikä tekee asiakirjasta lainvoimaisen.
Sopimuksen mukaan Iran ei saa käyttää eikä testata -
ballistisia ohjuksia tai teknologiaa, jolla voidaan kantaa ydinkärkiä.
Sitä se kuitenkin tekee.
Toisaalta Iran sallii IAEA:lle pääsyn -
kahteen ydinlaitokseen, -
joissa on epäilty olevan raportoimatonta materiaalia, -
jota saatetaan käyttää ydinaseiden kehittämiseen.
Tietysti Grossin lausunnoista käy ilmi, jos on tarkkana, -
että pääsyn ajankohta ja laajuus -
on Iranin päätösvallassa.
Iran määrää tarkasti, missä, miten ja mitä tapahtuu.
Miten kaikki tämä etenee?
Iran haluaa Trumpin ulos virasta.
Se näkee Trumpin henkilönä, joka lähti sopimuksesta -
ja joka asetti Iranille kovimmat pakotteet.
Iran ei tahdo, että Trump valitaan uudelleen.
En tiedä, kiiruhtaisiko Biden sopimaan asioita Iranin kanssa, -
niin kuin jotkut luulevat. Iran näkee silti enemmän toivoa Bidenin suhteen.
Ohjukset ovat ongelmallisia. Tietysti ne ovat uhka Israelille.
Mutta päätöslauselman sanamuodon olisi pitänyt olla vahvempi kuin on.
Päätöslauselmassa "kehotetaan" Irania.
Se jättää Iranille paljon liikkumavaraa, ja Iran hyödyntää sitä kaikin keinoin.
Iran taitaa uskoa, että sen pitää nyt vahvistaa pelotevaikutustaan.
Presidentti Trump surmautti Qassem Suleimanin -
ja Abu Mahdi al-Muhandisin. USA käyttää voimakeinoja Iranin hallintoa -
ja IRGC:n aluksia vastaan Persianlahdella.
Presidentti Obama tahtoi hyvät välit Iraniin.
Silti vuonna 2014 ja viimeisen kerran vuonna 2015 -
tapahtui 30―40 tapausta vuodessa, että Iranin alukset -
lähestyivät aggressiivisesti USA:n laivastoa Persianlahdella.
Sellainen on loppunut nyt.
Iran kokee olonsa uhatuksi, ja sen tarvitsee näyttää voimaa.
Ohjukset ovat tärkeitä. Koska Iranin hallitus menettää kansan kannatusta, -
sen on osoitettava voimaa.
Jos se ei osoita voimaa, kansa kääntyy opposition puolelle, -
sillä hallinto antaa periksi Trumpille.
Iranin hallinnon tila ei ole hyvä.
Se yrittää saada Trumpin Iran-toimet julistettua laittomiksi.
Yksi keino on tehdä yhteistyötä IAEA:n kanssa.
Iran toki päättää, kuka pääsee laitoksiin -
ja milloin tarkastus tehdään.
Jos Iran yrittää huijata IAEA:ta, IAEA tuskin vaikenee enää.
Se tosiasia, että Iran sallii pääsyn näihin laitoksiin, -
joista toisen olemassaolon Israel paljasti, jo se on voitto Israelille.
Amir Oren, onko Iran selkä seinää vasten?
Muuttaako Iran lähestymistapaansa entistä ennakoivammaksi -
Yhdysvaltojen presidentinvaalien suhteen?
Iran tietysti väittää, ettei se yritä vaikuttaa vaaleihin, -
mutta sen aggressiivinen toiminta on suunnattu USA:n suureen yleisöön, -
jotta se tukisi Bideniä eikä Trumpia.
Tähän asti Iran on oletusarvoisesti yrittänyt vaikuttaa vaalituloksiin -
olemalla tekemättä, mitä se voisi tehdä ja mitä se ehkä suunnittelee.
Se muistuttaa vuoden 1980 tilannetta, -
jolloin Khomeini kielsi seuraajiaan, -
etteivät he saa vapauttaa lähetystön 54:ää amerikkalaispanttivankia -
ellei Jimmy Carter lähde Valkoisesta talosta.
Koska Khomeini ei antanut Carterille diplomaattista voittoa, -
hän todella auttoi Reagania.
Jostakin syystä Khomeini tunsi kaunaa Carteria vastaan.
Se liittyi myös epäonnistuneeseen pelastusyritykseen huhtikuussa 1980.
Reagan ei pyytänyt Khomeinilta apua, -
mutta sai sitä ja voitti. Se oli yksi syy siihen, -
että vaikka vaalien aattona Carter johti kannatusmittauksia, Reagan voitti.
Juuri nyt Iran varoo, -
ettei se anna Trumpille veruketta iskuun Irania vastaan.
Ironista on kuitenkin se, että jos katsoo tilannetta Iranin kannalta, -
kumpikin vaihtoehto on sille hyvä: joko Trump lähtee virasta -
tai Trump voittaa mutta amerikkalais- joukot lähtevät Lähi-idästä.
Yksi Trumpin kampanjalupaus näissä vaaleissa -
republikaanien puoluekokouksessa ja kampanjapuheissa on ollut, -
että hän lopettaa kaikki Lähi-idän epäonnistuneet ja tarpeettomat sodat -
ja tuo joukot kotiin.
Näin ollen ohjus- ja ilmaiskut ovat yhä mahdollisia, -
mutta Iraniin ei kuitenkaan hyökätä.
Niinpä tilanne on Iranille hankala mutta ei epätoivoinen.
Sen tarvitsee vain odottaa pari kuukautta.
Suurlähettiläs Ayalon, tarkastellaan kokonaiskuvaa.
Lähi-idän suhteiden dynamiikka muovautuu uudelleen, -
koska Israel ja Arabiemiirikunnat normalisoivat suhteensa.
Iran ei ole iloinen siitä käänteestä.
Hassan Ruhani uhkasi Arabiemiirikuntia, -
että jos Israel päästetään Persianlahdelle, -
Iran ei pysy vaiti vaan vastaa voimalla.
Iran silti pelkää Yhdysvaltojen Lähi-idän sotatoimialueen päämajaa.
Yhdysvallat varustaa Lähi-idän liittolaisiaan -
muodostaakseen rautablokin Iranin toimia vastaan.
Se yrittää hillitä Iranin vaikutusvaltaa paitsi Lähi-idässä, -
myös eräillä alueilla Euroopassa ja muuallakin.
Miten nämä asiat vaikuttavat kokonaisuuteen?
Sanoisin, että Iran ei ole ainoastaan uhattu, -
vaan myös hyvin eristetty.
Arabiemiirikuntien ja Israelin rauha oli kova isku ajatollaheille.
Ennustan, että Arabiemiirikuntien ja Israelin rauha -
on vasta ensimmäinen monista, joita on tulossa.
Monet Persianlahden maat aikovat luultavasti solmia rauhan.
Vähintäänkin se sai Saudi-Arabian hyväksynnän ja tuen, -
eikä yksikään arabivaltio kääntynyt sitä vastaan.
Se varmasti lisää ajatollahien eristyneisyyden tunnetta.
Se rauha on merkittävä askel kahdesta syystä.
Lähi-idän strategisen sijoittelun -
ja geopoliittisen pelin kannalta -
Iran ja Israel ovat väkivaltaisuuksien kaksi napaa, -
jos niin voi sanoa, täällä Lähi-idässä.
Iran yritti eristää Israelin -
paitsi poliittisesti, myös fyysisesti.
Muistamme Iranin šiialaisen puolikuun politiikan, -
jolla se yritti piirittää Israelin -
läsnäolollaan Irakissa, Syyriassa ja Libanonissa -
sekä ulottamalla yhden lonkeron kauemmas etelään -
Sudaniin.
Se havaitsi sen mahdottomaksi, -
koska Israel painostaa Irania -
eikä salli sen kaivaa asemia Syyriaan -
tai viedä merkittäviä aseita Libanoniin.
Nyt Israel piirittää Irania. Olemme päässeet Persianlahdelle -
hyvin lähelle Irania: vain kapean salmen toiselle puolen.
Saarramme sitä myös idästä ja lännestä -
läsnäolollamme Azerbaidžanista sekä idässä Intiasta.
Iran kokee syystäkin olonsa uhatuksi.
Se on poliittisesti ja strategisesti arveluttavassa asemassa tämän takia.
En usko, että Iran saa paljoakaan painoarvoa tai voimaa -
millekään uhkaukselle Arabiemiirikuntia vastaan -
tai mitään muutakaan Persianlahden maata vastaan.
Se vaikuttaisi nyt myös Israeliin ja Yhdysvaltoihin, -
joka välitti Israelin ja Arabiemiirikuntien rauhan -
ja yrittää solmia lisää rauhansopimuksia.
Sanoisin, että nämä seikat ovat muuttaneet Lähi-idän geopolitiikkaa -
Israelin hyväksi Iranin sijaan.
Ei unohdeta sitä, että vaikka Iranin vaikutus on heikentynyt -
Syyriassa, Irakissa ja Libanonissa, -
sen vaikutusvalta Gazassa on yhä vahvaa Islamilaisen Jihadin kautta.
Jemenin huthit eivät ole hillinneet Saudi-Arabian vastustustaan -
sanoissa eivätkä teoissa. He toteuttavat Iranin politiikkaa siellä.
Mutta kuitenkin, Meir Javedanfar, -
kysyn Iranin näennäisestä eristyneisyydestä Lähi-idässä.
Iran väittää, että Yhdysvallat on eristetty.
Israelin ulkoministeri Gabi Ashkenazi tapasi Saksassa -
ulkoministeri Heiko Maasin.
Hän välitti Maasille Israelin viestin, -
joka on linjassa Yhdysvaltojen ulkopolitiikan kanssa, -
että tarvitaan uusia pakotteita Irania vastaan, -
erityisesti asekauppasaarto.
Samaan aikaan Kiina toimii vastavoimana.
Se on käynyt neuvotteluja Euroopassa mm. Alankomaissa ja Ranskassa -
ja väittää, että Yhdysvallat uhkaa monenvälisyyttä -
eikä sen saisi antaa hallita globaalia näyttämöä päällepäsmärinä.
Kiina pelaa Iranin pussiin -
ja neuvottelee samalla Iranin hallinnon kanssa merkittävästä sopimuksesta.
Toimiiko kaikki tämä Iranin hyväksi vai käyttääkö se vain retoriikkaa -
eikä kykene oikeasti hallitsemaan nappuloiden liikkeitä šakkilaudalla?
Aloitetaan siitä, onko Yhdysvallat eristetty vai ei.
Minä en ole diplomaatti, mutta Danny Ayalon on.
En tiedä, oletko samaa mieltä.
Mitä Yhdysvallat oikein odotti, kun se lähti yksipuolisesti -
kansainvälisestä Iranin ydinohjelmasopimuksesta?
Mitä se oikein odotti?
Odottiko se, että Eurooppa, Venäjä ja Kiina jatkavat yhteistyötä sen kanssa,-
kun se itse lähti ydinsopimuksesta? Mitä Iranista ollaankaan mieltä, -
Trumpin täytyi tietää, että sillä on hintansa.
Se hinta oli Yhdysvaltojen kannan kansainvälisen tuen loppuminen, -
koska Trump lähti sopimuksesta.
Trumpin painostuspolitiikka saattaa toimia tai sitten ei.
Täytyy odottaa, miten USA:n presidentinvaaleissa käy.
Kun kerran lähtee sopimuksesta, ei voi olettaa hylkäämiensä maiden -
― Euroopan, Kiinan ja Venäjän ― tekevän enää yhteistyötä kanssaan.
Sanoit itse, että Iran hyödynsi sopimuksen sanamuotoa -
ballististen ohjusten projektin suhteen.
Sanamuoto ei ollut riittävän ankara. Se oli ennemmin ohje kuin vaatimus.
Yhdysvallat puolestaan katsoo, että JCPOA -
ja turvallisuusneuvoston päätös- lauselma 2231 ovat kaksi eri asiaa.
Sopimukset toki vahvistavat toinen toisensa.
Mutta vaadittuja protokollia ei tehty -
eikä turvallisuusneuvostolle toimitettavia asiakirjoja toimitettu.
USA on siis edelleen jäsenenä päätöslauselmassa 2231 -
mutta ei JCPOA:ssa, jota yksikään hallitus tai kongressi ei ratifioinut.
Kun siis puhutaan semantiikasta, -
Yhdysvallat pelaa samoilla korteilla kuin Iran, eikö totta?
No, Jonathan, hyvä on.
Sanoin, ettei päätöslauselman sanamuoto ohjuksista ole selvä.
Siitä olemme yhtä mieltä.
Ennen kuin Trump lähti Iranin ydinsopimuksesta, -
Ranskan presidentti Macron ehdotti Trumpille, -
että hän solmii Iranin kanssa paremman sopimuksen, -
johon sisällytetään ohjukset.
Mutta Trump lähti sopimuksesta, mikä heikensi USA:n asemaa YK:ssa.
Yhdysvaltojen tarvitsee työskennellä muiden YK-maiden kanssa, -
joilla on veto-oikeus.
Nekin maksoivat hintaa pakotteilla ja diplomatian työtunneilla.
Kun Trump hylkäsi sopimuksen, oli realistista odottaa, -
että Yhdysvaltojen kanssa ei haluta tehdä yhteistyötä.
Iran sanoo, että USA on eristetty. Niin on.
Mutta Iranin hallinto on paljon eristetympi -
niin kansainvälisessä yhteisössä, Lähi-idässä -
kuin kaikkein tärkeimpänä omassa kotimaassaan.
Keskustelemme ohjelma toisensa jälkeen täällä -
Irania kohtaavista uhkista: Israelin ilmavoimista ja USA:n laivastosta.
Mutta yksi ase on kaikkein vaarallisin Iranin hallintoa vastaan, -
ja se on tämä laite: kännykkä.
Hiljattain eräs syrjäinen Iranin Khuzestanin provinssin kylä Abolfazl, -
jota harva tietää edes siinä provinssissa, -
uhattiin tuhota, koska kylän arvo kasvoi.
Sitä suunnitteli eräs bonyad-säätiö.
Tilanne kuvattiin ja jaettiin someen. Ja Khamenein ohjaama bonyad-säätiö -
joutui niin pahasti tuomituksi somessa, että kylän tuhoaminen piti peruuttaa.
Se oli ennenkuulumatonta.
Tämä on kaikkein voimallisin ase Iranin hallintoa vastaan -
ja saa sen pelkäämään selviytymisensä puolesta -
paljon pahemmin kuin Israelin tai USA:n uhkaukset.
Lähestymme ohjelman loppua.
Kaikille ei riitä aikaa kommentoida enää.
Oren, antaisitko loppukommentin?
Yksi huolenaihe liittyy keskusteluumme.
Yhdysvallat vaatii Israelia viilentämään suhteitaan Kiinaan.
Yhdysvallat katsoo Kiinan Iranin liittolaiseksi, -
ja molemmat ovat USA:n mukaan pahoja.
Niinpä Israel ei saisi olla niin ystävällinen Kiinaa kohtaan.
Se viesti välitettiin, kun USA:n ulko- ministeri Mike Pompeo kävi Israelissa.
Hän keskusteli sekä pääministeri Netanjahun -
että ulko- ja puolustusministerien kanssa.
Aikamme päättyi tältä erää. Palataan aiheeseen lähitulevaisuudessa.
Kiitos, Meir Javedanfar, suurlähettiläs Danny Ayalon ja Amir Oren.
Kiitos myös katsojille! Ensi kertaan.
Suomennos: Maija Tuukkanen