Tervetuloa Jerusalem studioon!
Maailmallakin kauan tunnettu politiikan kammottava tyhjiö -
koetaan nyt myös Lähi-idässä.
Yhdysvallat on vetäytymässä Syyriasta, Irakista ja Afganistanista.
Maan uusi hallinto voi perua tämän, mutta toistaiseksi -
itsevarma Venäjä on ottanut johtavan aseman Syyriassa.
Kiina on myös neuvotellut kauppa- ja sotilasyhteistyöstä Iranin kanssa.
Mitä syvemmälle Iran vajoaa terveys- ja talouskriisissään, -
sitä enemmän Kiina voi saada Iranin kautta jalansijaa Lähi-idässä.
Aiheesta keskustelevat reservin- kenraali Reuven Ben Shalom, -
terrorismin vastaisen instituutin kult- tuurien välinen strategisti ja tutkija,-
tervetuloa! - Hei!
Tervetuloa myös tr. Menahem Merhavy Truman-laitoksen tutkija -
Jerusalemin heprealaisesta yliopistosta. - Kiitos paljon!
Studiossa kanssani on myös analyytikkomme Amir Oren.
Kertokaa tarkemmin Kiina ja Iranin välisestä kauppasopimuksesta.
Minkälaisia takaiskuja, jos mitään, tilanteen kehittyminen voi aiheuttaa?
Tulevaisuudessa sotakorkeakoulujen ja siviilitutkimuslaitosten strategistit
tulevat varmasti tutkimaan tätä tapausta.
Tämä on klassinen esimerkki diplomatiasta ja sotilasasioista.
Presidentti Trump on yrittänyt mahdol- lisimman paljon painostaa Irania.
Toisaalta samalla hän on valinnut omien sanojensa mukaan -
Kiinan kommunistipuolueen yhdeksi suurimmista -
poliittisista kilpailijoistaan etenkin näin presidentinvaalien alla.
Kiina ja Iran ovatkin nyt lähentymässä toisiaan.
Jos Kiinasta tuleekin Iranin suojelija, -
Trumpin koko diplomaattisen suunnitelman perusta murenee.
Hän tarvitsee kaikkien YK:n turvallisuusneuvoston -
pysyvien jäsenmaiden tuen.
Lisäksi Kiina kuuluu myös siihen ryhmään, -
joka laati v. 2015 Iranin ydinsuunnitelman.
Jos Kiina todellakin suunnittelee -
etenevänsä Lähi-itään Iranin kautta, -
se voi johtaa uuteen selkkaukseen.
Ehkä se ei tapahdu aivan lähitulevaisuudessa.
Vuosina 2025-30 Venäjän lisäksi toinen Yhdysvaltain kilpailija Kiina -
voi olla merkittävä tekijä alueella.
Israelin ja muiden alueen valtioiden tulisi huomioida tämä.
Kenraali Ben Shalom, kysyn seuraavaksi teiltä.
Onko Israel ollut yhteydessä Pekingiin -
koskien tätä 400 mrd dollarin arvoista kauppasopimusta?
Israelissa on paljon kiinalaista infrastruktuuria ja sijoituksia.
Israelilla on myös itse paljon sopimuksia Kiinan kanssa.
Kiinalaiset näyttävät olevan järkky- mättömiä uhmatessaan Yhdysvaltoja,-
joka puolestaan on vihainen Israelille -
tämän suhteista sen kilpailijaan Kiinaan.
Israel jakaa huolensa strategisten kumppaneidensa kanssa -
kuten Yhdysvaltojen ja Kiinan.
Myös läheisissä suhteissaan Venäjään Israel pyrkii ajamaan omia etujaan.
Tilanteeseen suhtaudutaan ikään kuin se olisi jotain uutta.
Ikään kuin Kiina olisi yhtäkkiä kääntynyt Iranin puolelle.
En näe asiaa näin.
Tämä on pikemminkin seurausta v. 2016 tapahtumille -
ydinsopimuksen allekirjoittamisen jälkeen.
Kiina kokeilee ehkä vain kepillä jäätä. Tämä on paljolti mediapyöritystä.
Israelin diplomatiassa on nyt käytössä kaikki keinot -
huolenaiheidemme ilmaisemiseksi.
Todellista tilannetta on vaikea arvioi- da, koska he kokeilevat kepillä jäätä -
ja yrittävät ennakoida maailman reaktioita.
Israel on tässä pienessä osassa, ja joutuu kärsimään seuraukset.
Iran on vakava kilpailija, mutta ei liioitella tilannetta.
Tr. Merhavy, minkälainen tilanne on Iranin näkökulmasta?
Maa on nyt erittäin vaikeassa tilassa korona-pandemian takia, -
sekä myös taloudellisesti että sotilaallisesti.
Iranin varustelu on vanhanaikaista eikä se pysty pelottelemaan USA:ta.
Kuitenkin Iran puhuu mediassa uhmakkaasti -
ja järjestää näyttäviä sotaharjoituksia.
Iranilaiset ja maan hallinto -
tietävät kuitenkin, etteivät he voi kilpailla Yhdysvaltoja vastaan.
Siten Iran onkin ehkä halukas tuomaan Kiinan mukaan kuvioon.
Washington ja Peking ovat merkittäviä kilpailijoita.
Onko se itse asiassa tämän sopimuksen juurisyy?
Ovatko he valmiita luopumaan monista omista intresseistään -
jopa järjen vastaisesti -
tuodakseen Kiinan Lähi-itään?
Jos viittaat infrastruktuuriin, palaan asiaan kohta.
Se on tällä hetkellä Iranissa erittäin vakava aihe.
Vaikka uskonkin, että maan johto on jo tehnyt päätöksen asiasta.
Uskon kuitenkin, että sopimus Kiinan kanssa on Iranille elinehto.
Maan korkein neuvonantaja on sanonut Khameneille -
sopimuksen olevan elintärkeä Iranille.
Yhdysvaltain sotilaspolitiikka -
on tavallaan työntänyt Irania Kiinan suuntaan.
Tämä sopii Iranille.
Toisin kuin länsimaat, Kiina ei morali- soi liiketoimintaansa Iranin kanssa.
Se on liiketoimintaa, joka on hyödyksi molemmille.
Iranilla ei ole mitään ihmisoikeus- vaatimuksia Kiinan suhteen, -
toisin kuin joillain länsimailla.
Se on siis molemmille valtioille hyvää liiketoimintaa.
Iranin toinen motiivi on hyödyntää Kiinan suhteitaan -
kilpaillessaan Yhdysvaltojen ja länsimaiden kanssa.
Iran on tehnyt tätä aina ydinsopimukseen asti v. 2016.
Kaksi viikkoa sopimuksen allekirjoittamisesta -
Kiinan presidentti saapui vierailulle Iraniin.
Silloin aloitettiin keskustelut sopimuksesta, joka on nyt julkistettu.
Se ei ole sattumaa.
Iran yritti ottaa Kiinasta kaiken mahdollisen hyödyn irti.
Kun USA sitten perääntyi ydiopimuksesta, -
Iranilla piti olla valmiina iso asiakas öljyntuotannolleen.
Viittaan alussa sanomaasi; -
Iran maksaa tästä kalliin hinnan.
Kiinan Vyö ja Tie-hankkeessa on useita Iraniin suunniteltuja projekteja.
Tämä on osa sopimusta.
Iran ymmärtää tämän mahdolliset seuraukset.
Iran antaa ulkomaalaiselle alueelliselle supervallalle suuria projekteja, -
joilla on merkittävä strateginen vaikutus infrastruktuuriin.
Muun muassa parlamentissa on hyökätty tätä vastaan.
Esimerkiksi entinen presidentti kan- sallismielinen islamisti Ahmadinejad -
oli raivoissaan sopimuksesta.
Herra Oren, haluan kuulla Washingtonin näkökulman tähän.
Yhdysvaltain ulkoministeri Mike Pompeo viittasi tähän -
Fox -uutisten haastattelussa.
Hän ilmaisi selkeästi Yhdysvaltain aikomukset -
pitää järkymättömästi kiinni oikeuksistaan -
koskien Iranin pakotteita.
Myöskään Kiina ei jää paitsi näistä pakotteista.
Pystyykö Yhdysvallat pelottelemaan Pekingiä, ettei se etenisi asiassa?
Onko arabimaailma kiinnostunut tilanteesta?
Suurin osa Kiinan Persianlahdelta ostamasta öljystä on peräisin -
Saudi-Arabiasta ja Arabiemiraateista.
Yhdysvaltojen näkemys Kiinasta ei ole selkeä.
Näin on ollut viimeiset 50 vuotta.
Yhdysvallat ja Kiina olivat ystäviä Chiang Kai-shekin aikana.
Vuodesta 1949 lähtien Mao Zedongin kommunistipuolueen noustua valtaan -
Kiina kääntyi Neuvostoliiton puolelle.
Nixonin ja Kissingerin aikana suhde koheni, -
ja siitä lähtien Kiina on ollut hyvä kilpailija ja kumppani.
Mitä nimeä nyt sitten käyttääkin.
Yhdysvallat on kuitenkin koko ajan epäillyt Kiinaa kopioinnista -
ja salaisuuksien varastamisesta.
He epäilivät myös Israelia Kiinan avustamisesta.
Muistamme Falcon-jupakan.
Israel halusi myydä hävittäjästä muun- nellun matkustajakoneen Kiinalle -
vartiointi- ja ohjaustarkoituksiin.
Yhdysvallat vastusti tätä ja Israelin piti perua kauppa.
Silloinen Israelin pääministeri Ehud Barak -
oli tästä hyvin häpeissään.
Yhdysvallat epäilee yhä Israelia voitontavoittelusta, -
vaikka Israel on sitoutunut salassapi- toon kauppa- ja sotilassopimuksissa, -
joita se ostaa tai saa ilmaiseksi Yhdysvalloilta.
Yhtäällä Yhdysvallat ja Israel kilpailevat Kiinaa ja Irania vastaan.
Toisaalta kuten jo aiemmin mainittiin, -
Israel ja Kiina ovat tärkeitä kauppakumppaneita.
Tel Avivissa ja ympäri Israelia -
on paljon kiinalaisia yrityksiä ja työvoimaa.
Kiina on melko näkyvästi läsnä Israelissa.
Se tulee myös Haifan satamaan.
Tämä on uhka Haifaan saapuvalle Yhdysvaltojen 6. laivastolle.
Se saapuu viereiseen satamaan.
Israel on puun ja kuoren välissä.
Se haluaa ylläpitää suhteitaan Kiinaan, -
mutta kuitenkin Yhdysvallat on Israelin tärkein suojelija.
Lisäksi PLAN on Kiinan Kansan vapautusarmeijan laivasto.
Tämä laivasto on nyt yksi kaikkein merkittävimmistä.
Ennen Kiina oli lähestulkoon täysin maavoimien varassa -
ja sen puolustus perustui maajoukkojen varaan.
Merivoimien ainoa tehtävä oli suojella Kiinan maarajoja.
Viimeisten 8-10 vuoden aikana -
Kiinan merivoimista on presidentti Xi:n alaisuudessa tullut itsevarma.
Se tulee olemaan Lähi-idässä ja sen ympäristössä, -
Intian Valtamerellä, Punaisella merellä ja luultavasti myös Välimerellä.
He etenevät mereltä ja saarelta toiselle.
Syntyy ongelmia ja kiistoja merialueista.
Vaikka Israelilla ei olisi ollut konfliktia Iranin kanssa, -
se olisi silti kohdannut ongelmia sekä Washingtonin että Pekingin kanssa.
Tietysti, ja etenkin kun Iran on val- mistamassa uusia lentotukialuksia, -
jotka nostavat maan merivoimat uudelle tasolle.
Tätä Yhdysvallat ei ole vielä nähnyt.
Myös Punaisella merellä on Kiinan laivastotukikohta.
Sieltä se leviää maajoukkoihin.
Tämä huolestuttaa sekä Yhdysvaltoja että Israelia.
Miten Israelin viranomaiset ja puolustusvoimat reagoivat -
tähän tilanteeseen, kenraali Ben Shalom?
Onko Yhdysvaltojen ja Kiinan välissä pelivaraa?
Vai pysyykö Israel tiukasti Yhdysvaltojen puolella?
On selvää, että Israel on Yhdysvaltojen strateginen liittolainen.
Myös kiinalaiset liikekumppanimme tietävät tämän varsin hyvin.
Aistin amerikkalaisten lähes pelkäävän Kiinaa.
Kiinasta puhutaan taloudellisena kilpailijana -
ja jopa mahdollisena vihollisena.
Tuttavani armeijasta kuvittelevat jo taisteluja kiinalaisia vastaan.
Yhdysvalloissa jännitys ja jopa pelko lisääntyy.
Vaikka Yhdysvallat vetäytyy alueilta, sillä on silti omat intressinsä.
Persianlahti, Hormuzinsalmi ja Omaninlahti -
ovat kapeita kaistaleita, missä suurvallat yrittävät näyttää voimaansa.
Kiinnitän huomionne Venäjän, Kiinan ja Iranin -
yhteiseen merivoimien harjoitukseen.
Mikä sen tarkoitus oli?
Yleisesti näiden tarkoitus on rauha ja terrorisminvastainen taistelu.
Jopa ne, jotka suojelevat terroristeja, haluavat rauhaa.
Retoriikka on erittäin tärkeässä roolissa.
Esimerkkinä tämä strateginen sopimus, josta tänään puhutaan.
Käytämme Yhdysvaltojen kanssa paljon sanaa ”strateginen”.
Kiina, Venäjä ja Iran -
puhuvat strategisista intresseistä.
Tietysti Kiinalla on strategisia intressejä.
Tämä sopimus ei välttämättä edistä yhteisiä strategisia intressejä, -
vaan Kiina ajaa omaa etuaan.
Kiina käyttää hyväkseen Iranin tilan- netta ja tarttuu mahdollisuuksiin.
Iranille tämä on elinehto.
Tämä ajaa Kiinan etua Lähi-idän alueella.
Meidän ei tule langeta retoriikkaan, -
vaan nähdä Israelin etu Lähi-idän kontekstissa.
Emme ole maailman suurvalta. Olem- me keskittyneet Lähi-idän alueelle.
Tämä ulottuu Iraniin ja sieltä tulevaan uhkaan. Siksi keskustelemme tästä.
Tr. Merhavy, yrittävätkö iranilaiset lobbata kiinalaisia Israelia vastaan?
Otetaan huomioon Pekingin ja Teheranin nykyiset suhteet.
Puhuitte Kiinan Vyö ja Tie-hankkeesta Lähi-idässä.
Iso rooli hankkeessa on Saudi-Arabialla, -
joka on Iranin arkkivihollinen Lähi-idässä.
Samoin Arabiemiraatit ja Bahrain sekä muut maltilliset arabivaltiot.
Kiina pitää omien turvallisuus- ja talousetujensa kannalta -
Irania yhtä tärkeänä.
Miten Iran taiteilee näiden kahden alueen välillä -
ja miten Kiina reagoi tähän?
Uskon Iranin valitsevan keskitien.
En usko Iranin yrittävän kääntää Kiinaa Israelia vastaan.
Se ei ole realistista.
Kiinalla on paljon yhteistä Iranin Lähi-idän vihollisten kanssa.
Iran tietää tämän.
Kiina ei aio lopettaa kaupankäyntiä niiden kanssa.
Kiina ei ole tietoinen kaikista alueen vihamielisyyksistä.
Tämä on hyvä asia, ja palaan tähän kohta.
Kun Iran tekee tämän kaltaisia kauppasopimuksia Kiinan kanssa, -
se itse asiassa loittonee näin muista Aasian maista kuten Intiasta.
Kauppasopimus on Intialle ikävä uutinen, -
koska intialaiset yritykset toivoivat saavansa osan näistä projekteista.
Intian presidenttihän tapasi Iranin Ruhanin -
pari vuotta sitten.
Tämä ei ole niin yksinkertainen pelikenttä.
Iran seilaa melko myrskyisillä vesillä.
Tässä on myös hyvä näkökulma.
Varovaisesti katsottuna on hyvä, -
ettei Kiina tiedä kaikista alueen vihamielisyyksistä.
Kiinalla on tietynlainen tasapainoittava vaikutus Lähi-itään.
Kiinan alueella hallinnoimat projektit ja sen läsnäolo satamissa -
saa Iranin harkitsemaan tarkkaan ennen kuin se ryhtyy vakaviin toimiin -
esimerkiksi Yhdysvaltoja vastaan.
Kiinalaiset jäisivät silloin välikäteen -
eikä Iran halua asettaa Kiinan uskollisuutta kyseenalaiseksi.
Herra Oren, aikamme on pian lopussa.
Haluan kuitenkin ymmärtää, -
ajaako Kiina tällä sopimuksella -
vain omia strategisia etujaan?
On nähtävissä, että Kiinan suurin motivaatio Lähi-idässä on kaupanteko.
Jos Kiinan tulo alueelle muuttaa vallitsevaa tilaa, -
siitä seuraa epävakautta.
Tämä puolestaan vaikuttaa Kiinan muihin liikesijoituksiin alueella.
Onko Kiina varautunut tähän?
Haluaako se jollain tapaa uhmata Yhdysvaltoja?
Kenraali Shalom mainitsi -
Kiinan, Venäjän ja Iranin yhteisen -
merivoimien harjoituksen Persianlahdella.
Vastaavan harjoituksen ovat tehneet yhdessä Yhdysvallat ja Intia.
Myös muita strategisia harjoituksia on järjestetty.
Onko tilanne johtamassa alueelliseen konfliktiin?
Monissa Lähi-idän maissa on maiden sisäisiä levottomuuksia.
Myös koronapandemia on tuonut monia haasteita.
Kriisi on esimerkiksi vaikuttanut merkittävästi talouteen.
Jerusalem Studio-ohjelma käsittelee ajankohtaisia asioita.
Analysoimme ajankohtaisaiheita noin kolmen päivän välein.
Kiinalaisten näkökulma ja aikakäsitys on kuitenkin hieman erilainen.
He suunnittelevat 20-50 vuotta eteenpäin, -
mihin he perustavat tämänhetkisen politiikkansa. Heillä on visio.
Heitä ei kiinnosta eilisen tai tulevan viikon tapahtumat.
He haluavat vain edetä kohti omaa tavoitettaan.
Siksi on tärkeää tarkastella -
Yhdysvaltojen reaktioita tähän.
Yhdysvaltojen puolustusstrategiassa -
ei ole juuri eroa Obaman ja Trumpin hallintojen välillä -
ja jopa mahdollisesti tulevan Bidenin hallinnon välillä.
Yhdysvaltojen fokus on siirtynyt pois Lähi-idästä -
Intian ja Tyynenmeren alueelle: -
Intia, Kiina, Japan, Korea, Filippiinit.
Kiina on uhkaillut Filippiinejä, -
joka on Yhdysvaltojen suojeluksessa.
Tämä voi johtaa konflikteihin Etelä-Kiinan merellä.
Ironista kylläkin, kun Yhdysvallat vetäytyy Lähi-idästä -
ja suuntaa Tyynellemerelle, -
Kiina tuleekin idästä kohti Lähi-itää.
Johtaako tämä jättiläisten väliseen konfliktiin, -
joiden välissä Israel murskaantuu?
Tätä on liian aikaista sanoa.
Kiina on nyt vasta unesta herännyt jättiläinen.
Kenraali Ben Shalom, haluan kysyä teiltä Kiinan näkökulmasta.
Meillä on vielä 2 min ohjelmaa jäljellä.
Kertooko Kiina avoimesti tilanteesta ja mielipiteistään?
Maan rakenteen huomioiden kiinalaiset eivät yleensä -
kovin avoimesti kerro näkemyksistään.
Heidän ajattelutapansa on niin erilainen kuin meidän, -
että sitä on vaikea analysoida.
Me näemme maailman musta-valkoisena.
Kiina tekee kauppaa eri Lähi-idän maiden kanssa, -
ja ajaa tarkkaan laskelmoiden omia etujaan.
Tämä on helppo ymmärtää, kun katsoo Kiinan Vyö ja Tie-hanketta.
Kartasta on helppo nähdä, mitä teitä ja projekteja heidän täytyy tehdä.
Kiina ja Iran puhuvat 2000 vuoden historiastaan.
Samoin meidänkin tulisi muistaa tuhansien vuosien historiamme.
Ehkä historia antaa meille viisautta tulevaisuuteen.
Tr. Merhavy loppuanalyysinne?
Historia kytkeytyy tähän oleellisesti.
Tämä sopimus osoittaa, miten epätoivoinen Iran on.
Nykyhistoriasta on jäänyt trauma -
kansallisen omaisuuden luovuttamisesta ulkomaalaisille.
Tästä juuri sopimuksen vastustajat Iranissa puhuvat.
Khamenein ja presidentti Ruhanin tuki tälle sopimukselle osoittaa -
Iranin epätoivoisen tilan.
Infrastruktuurista puheen ollen muistamme Kyyros Suuren -
kannustaneen aikansa juutalaisia rakentamaan Jerusalemin.
Aikamme on lopussa. Kiitos tr. Merhavy, kenraali Ben Shalom -
sekä herra Oren.
Kiitos katsojillekin, nähdään ensi kerralla!
Suomennos: Sonja Mattayev