Tervetuloa Jerusalem studioon!
Kun Netanjahu ja Gantz muodostivat yhteishallituksen useita viikkoja sitten
he olivat yksimielisiä siitä, että Israel alkaisi edetä suunnitelmissaan -
liittää Israeliin osan kiistellystä läntisestä Jordan-joen alueesta, -
mikäli se saisi Washingtonin tuen.
Nämä ehdot eivät ole vielä toteutuneet.
EU-jäsenmaat ovat jyrkästi vastustaneet suunnitelmaa.
Saksan ulkominister Heiko Maas vieraili Jerusalemissa -
ja yritti taivutella Israelia luopumaan aikeistaan.
Euroopan ja Israelin suhteista keskustelevat tänään -
Helsingistä Tomas Sandell, Euroopan Israel-koalition puheenjohtaja, -
jonka päämaja on Brysselissä. Tervetuloa! - Kiitos!
Mukana on IDC Herzliyan diplomatian ja Israelin turvallisuuden asiantuntija,
reservin kenraali Miri Eisen, tervetuloa!
Kiitos!
Kanssani studiossa on myös analyytikkomme herra Amir Oren.
Sukellan heti ensimmäiseen kysymykseen.
Olemmeko kriittisessä tienhaarassa suhteessa suunniteltuun -
Jordan-joen länsipuolen alueliitokseen?
Alue kattaa siis Jordan-laakson ja osan Länsirantaa.
Mikä on suunnitelman aikataulu? Ryhtyykö Netanjahu toimiin 1.7.?
Tämä on kriittinen tienhaara.
Jos Lähi-idän diplomatiasta olisi jaettu oskareita, -
Yhdysvaltain presidentti saisi aina parhaan näyttelijän palkinnon.
Eurooppa saisi palkinnon parhaasta sivuosasta -
tai olisi ehkä yhtenä ehdokkaana parhaan sivuosan saajaksi.
Tiedämme, että EU, YK, Venäjä ja Yhdysvallat -
muodostavat nelikon, -
joka on viime vuosina ollut melko hiljainen.
Niillä ei ole ollut suurta roolia neuvotteluissa.
Neuvotteluja muutenkaan ei ole käyty kovin aktiivisesti.
Hamas on ollut asialistalla, mutta nyt sekin on taka-alalla.
Kuten mainitsit, Saksan ulkoministeri Maas vieraili Israelissa.
Hän oli kriittinen, mutta ei liian.
Ainakaan vielä.
Se johtuu siitä, että Eurooppa ei ole yhtenäinen.
Joukko Keski-Euroopan valtioita on nk. oikeistolaisia, -
ja ne tukevat Netanjahun politiikkaa.
Jos EU tarvitsee yksimielisyyden päätöksilleen, -
nämä valtiot eivät anna tukeaan Saksalle, Ranskalle -
ja muille Israelin poliikkaa kritisoiville valtioille.
Kyse ei enää myöskään ole -
Euroopan valtioiden asenteista Israelia kohtaan, -
vaan siitä, aikovatko ne rankaista Israelia pakotteiden muodossa.
Pakotteita ei aiota asettaa.
Ulkoministeri Maas teki tämän hyvin selväksi Israelissa käydessään.
Saksan ja Ranskan mielestä -
Israelin alueliitosaikomuksilla -
tulee olemaan hyvin negatiivinen vaikutus.
Siitä huolimatta ne eivät aio rankaista Israelia siitä.
Haluan seuraavaksi kysyä kenraali Eisenilta.
Keskustelin Israelin korkea-arvoisen puolustusviranomaisen kanssa.
Hän teki selväksi, että Israelin puolustusvoimat ei ole vielä saanut -
aikataulua alueliitoksen toteuttamiselle.
Puolustusministeri ohjeisti myös julkisesti varautumaan -
muutoksiin organisaatiotasolla.
Shin Bet ja IDF eivät ole saaneet aikataulua tämän toteuttamiseen.
Tarkoittaako tämä sitä, -
että 1.7 asiasta aletaan avoimesti keskustella -
vai tarkoittaako se, -
että Jerusalem on vastahakoinen etenemään suunnitelmassa?
Yrittävätkö he ennemminkin arvioida tilanteen mahdollisia seurauksia -
kuuntelemalla maailmalla ja Israelissa esitettyjä mielipiteitä?
Israelin pääministeri on tehnyt selkeän julistuksen.
Hän haluaa edetä suunnitelmissa 1.7. alkaen.
Hän haluaa tänä kesänä ja tämän hallituksen aikana -
pystyä sanomaan, että hän on vihdoin tuonut Israelin hallintaan -
osan Juudeasta ja Samariasta.
Kysyit puolustusvoimien valmistautumisesta ja siitä, -
ettei hallitus ole antanut ohjeistusta varustautumiseen nyt.
Minusta tällä ei ole merkitystä.
Puolustusvoimat valmistautuu joka tapauksessa.
Se ei tarvitse siihen virallista ohjeistusta.
1.7. alkaen valmistaudumme alueiden liittämiseen.
Juudean ja Samarian asukkaat tulevat reagoimaan.
Palestiinalaiset ja Hamas ovat jo alkaneet reagoimaan.
Näemme lain vaikutukset jo nyt, astuu se voimaan tai ei.
Meidän tulee valmistautua siihen, että heinäkuussa -
Israelin lain vaikutukset näkyvät, vaikkei sitä pantaisikaan täytäntöön.
Tämä näkyy väkivaltaisuuksissa, valmistautumisessa -
ja tapaamisissa, joita odotan pidettävän tuolloin, -
sekä Euroopan ja muun Lähi-idän reaktioissa.
Miri, voinko käyttää alueiden liittämisen tilalla sanaa levottomuus?
Olemme kaikki hyvin tietoisia käytetyistä termeistä.
Asiasta voidaan puhua eri tavoilla: -
alueliitos, Israelin lain täytäntöönpa- no, kiistellyt alueet, liitetyt alueet.
Asian termistön monimutkaisuus vain lisää tilanteen ongelmallisuutta.
Herra Sandell, haluan kysyä teiltä Euroopan näkökulmasta.
EU:n kriitikoita johtaa selkeästi ulkoministeri Josep Borrell, -
joka on ottanut Federica Mogherinin manttelin ylleen.
Myös hän kritisoi pitkään juutalaisvaltiota.
Borrellin takana seisoo myös Ranskan ulkoministeri Jean-Yves Le Drian, -
joka on julkisestikin ollut vihainen Israelin suunnitelmista -
liittää itselleen Jordan-joen länsipuolisia alueita.
Kuten herra Oren sanoi, -
heinäkuussa EU-puheenjohtajaksi -
ja YK:n turvallisuusneuvoston puheenjohtajaksi nouseva -
Saksan ulkoministeri Heiko Maas saapui Jerusalemiin.
Hän kertoi EU:n ja YK:n turvallisuusneuvoston huolenaiheista -
ja yritti tuoda tilanteeseen perspektiiviä.
Jerusalemista hän jatkoi matkaansa Ammaniin.
Hän yritti rauhoitella Israelia eri tavoin uhannutta Jordaniaa -
pääsemään jonkinlaiseen yhteisymmärrykseen.
Mikä on Euroopan näkökulma nyt, -
kun Israelin lisäksi huolenaiheena on koko EU:n pysyvyys, -
joka näyttää murenevan päivä päivältä?
On selvää, että Brysselissä on paljon Lähi-itää tärkeämpiä huolenaiheita.
Henkilökohtaisesti näen tässä -
tietynlaisia väärinkäsityksiä.
Kuten aiemmin mainittiin Euroopan Unioni -
on mukana rauhanprosessissa.
Sillä tulisi olla rakentavampi rooli.
On selvää, että ei ainoastaan koronaviruksen takia -
vaan viimeisten 3-5 vuoden aikaisten tapahtumien takia, -
Euroopan asenne on hieman muuttunut -
verrattuna 17 vuoden takaiseen, kun perustimme Israel-koalition.
Euroopan ja Israelin välinen tiedus- teluyhteistyö on korkealla tasolla.
Jos tiedusteluraporttien jakamisessa Israelin kanssa tulisi ongelmia, -
monet eurooppalaiset yhteisöt olisivat vaarassa.
Tämä ei selvästikään ole -
EU-laitosten ja hallitusten johtajien intresseissä, -
saatikaan sitten tavallisten EU-kansalaisten.
Euroopan valtioilla on nyt enemmän vaakalaudalla, -
jos he yrittävät asettaa Israelille pakotteita.
Tämä onkin Israelin edun mukaista.
Herra Oren?
Puhumme 1.7. suunnitellusta alueliitoksesta -
aivan kuin Kolumbuksen ja Vasco da Gaman kilpailusta löytää Intia.
He löysivätkin Amerikan, ja iskivät Espanjan tai Portugalin lipun maahan,
julistaen uuden maan osaksi valtakuntaansa.
Tämä ei ole yksi teko, vaan prosessi.
Vaikka Netanjahu toisi asian parla- menttiin ja siitä säädettäisiin laki, -
asiasta vedottaisiin kuitenkin korkeimpaan oikeuteen, -
jossa se hylättäisiin.
Israel väittäisi näin tehneensä alueliitokset laillisesti.
Yhdysvallat estäisi kaikki vetoomukset tätä vastaan turvallisuusneuvostossa.
Tämä tulee jatkumaan ja tulee kohtaamaan vastustusta -
niin käytännössä kuin diplomaattisesti.
Netanjahu toi ehdotuksen ensimmäistä kertaa esille -
6 kk sitten tammikuuussa, kun presi- dentti Trump kertoi suunnitelmastaan.
Se tapahtui ennen Israelin viimeisimpiä -
vuoden sisään järjestettyjä kolmansia vaaleja.
Olosuhteet olivat täysin erilaiset.
Tuolloin koronavirus ei ollut vielä juurikaan levinnyt Kiinan ulkopuolelle.
Se ei koskettanut israelilaisia, palestiinalaisia tai amerikkalaisia.
Myös Trumpin poliittinen asema oli paljon parempi kuin nyt.
Netanjahu näki tuolloin, että heinä-elokuu olisi otollinen aika, -
kun Yhdysvalloissa järjestetään puoluekokouksia -
ennen amerikkalaista Labor Day -juhlapyhää, -
jolloin presidentinvaalikampanja alkaa.
Tilanne on kuitenkin nyt toinen.
Netanjahu etsii ehkä veruketta lykätä suunnitelmaa -
vaalien jälkeen, jolloin poliittinen tilanne on selkeämpi.
Kenraali Eisen, ajoitus on aina tärkeää isoissa asioissa, -
kuten Israelin lain täytäntöönpanossa -
Juudeassa ja Samariassa ja Jordan-laaksossa.
Mikä tulee muuttumaan käytännön tasolla?
Israelilla on jo hallinnollinen ja sotilaallinen valta näillä alueilla.
Meillä on liikkumisvapaus.
Jerusalemin poliittisten tahojen ja puolustusvoimien mukaan -
mikään ei tule muuttumaan.
Alueen palesiinalaisasukkailla tulee edelleen olemaan vapaus liikkua.
Lisäksi he saavat korvauksia mahdollisen liitoksen yhteydessä.
Jos Israel ottaa haltuunsa koko tuon alueen 33%, -
sen täytyy myöntää kaikille alueen asukkaille myös kansalaisuus.
Muuten Israelia syytetään lain mukaan rotuerottelusta.
Tällä hetkellä Israelissa ei ole rotuerottelua -
vuoden 1949 arabien, kuten he itse- ään kutsuvat, ja juutalaisten välillä.
Yhteisöt elävät yhdessä.
Olen itse druusi, enkä ole koskaan kohdannut ongelmia elää Israelissa.
Olen nauttinut samoista oikeuksista kuin juutalaiset kanssaveljeni.
Miten tilanne tulee siis muuttumaan -
kansainvälisesti tunnustetusta Israelin valtiosta?
Olen opettaja ja kouluttaja. Haluan hiukan korjata alustustasi.
53 vuotta sitten Israel ei myöntänyt kansalaisuutta -
Itä-Jerusalemin 350 000 arabille.
He voivat kyllä hakea sitä, mutta he ovat eriarvoisessa asemassa.
Golanin kukkuloilla asuu druuseja.
V. 1981 he vastustivat Israelin lain täytäntöönpanoa.
On olemassa täydellinen tasa-arvo vähemmistöille, -
kuten Israelin arabeille.
Vuoden -67 jälkeen Israel ei sanonut miehittäneensä -
Jerusalemia ja Golanin kukkuloita, vaan toimeenpani Israelin lakeja.
Näiden alueiden asukkaat ovat eriarvoisessa asemassa.
He voivat kuitenkin hakea Israelin kansalaisuutta.
Heille myös myönnetään se, jos he noudattavat vaadittuja ehtoja.
Kyse ei ole lain täytäntöönpanosta erityisesti Jordan-laaksossa -
ja siellä olevissa yli 30 juutalaisyhteisössä.
Siellä ei asu paljon palestiinalaisarabeja.
Kyse on suhtautumisesta palesiinalaishallintoon -
ja siitä, mihin tämä johtaa.
Tekeekö Israel jotain yksipuolisesti ilman neuvotteluja?
Voisin puhua siitä, että syy miksi neuvotteluja ei ole, -
on israelilaisen näkökulmasta vasta- puolen vika. Vastapuoli syyttää meitä.
Haluan ottaa Euroopan mukaan keskusteluun, -
koska käytännön tasolla on eroja.
Vuonna 1967 Israel ei pannut täytäntöön Israelin lakeja -
Juudeassa ja Samariassa ja Gazassa, vaan ainoastaan Jerusalemissa, -
joka on maamme sydän.
Golanin kukkulat olivat käytännössä tyhjillään, druuseja lukuunottamatta.
Kun on kyse palestiinalaisten hallitsemasta Länsirannasta, -
sillä on välitön vaikutus suhteisiimme Jordaniaan ja palestiinalaisiin.
Tämä näkyy jo nyt.
Tämä voidaan sivuuttaa merkitykset- tömänä, mutta se ei ole sama asia.
Herra Sandell, ottaako Euroopan Unioni aktiivisemman -
ja rakentavamman roolin, joka keskittyy sanoista tekoihin?
Noin kolmasosa Israelin tuonnista ja viennistä -
tapahtuu EU-jäsenmaiden kanssa.
Määrä on kuitenkin vähentynyt Brexitin jälkeen, -
sillä Iso-Britannia oli Israelin suurimpia kauppakumppaneita.
Niillä on kuitenkin vahva tiedustelu- ja turvallisuusyhteistyö -
sekä yhteisymmärrys monissa asioissa, jotka pohjautuvat kulttuuriin.
Kuitenkin aina, kun Eurooppa haluaa tulla mukaan, -
se tuo esille vanhoja näkökulmia, -
jotka pohjautuvat sen omaan lakikäsitykseen, -
eikä kuuntele osapuolia tai yritä ymmärtää -
Lähi-idän konfliktin monimutkaisuutta.
Tämä ei ole samanlainen kuin Pohjois-Irlannin konflikti.
Nämä ovat täysin eri kulttuureita ja ihmisiä, -
joilla on aivan erilaiset näkemykset asioiden etenemisestä.
Jonathan, tiedät, että Euroopan Israel-koalitio perustettiin -
juuri tästä syystä.
Euroopan laitokset eivät ottaneet reilua roolia Lähi-idän konfliktissa.
Koimme, että Lähi-idän monimutkainen tilanne -
vaatii parempia suhteita ja ymmärrystä.
On surullista todeta, -
että joulukuun vuosikonferenssissamme, -
jonne osallistui korkea-arvoinen Lähi-idän asioiden EU-diplomaatti, -
vastasi näin, kun kysyin häneltä: -
"Ette ole sanallakaan kommentoineet Yhdysvaltojen rauhansuunnitelmaa.
Onko suunnitelmassa mitään harkintakelpoista?"
Hän vastasi, ettei ole nähnyt suunnitelmaa, eikä voi kommentoida.
Koemme, että asioiden edistymiseksi -
Euroopan ja Yhdysvaltojen tulee pystyä parempaan yhteistyöhön.
Näin ei kuitenkaan ole.
Tämä on ainoa esille tuotu rauhansuunnitelma.
Euroopan tulisi osallistua rakentavaan keskusteluun, -
ja kertoa, miten suunnitelmaa voisi kehittää.
Sen tulisi ottaa proaktiivisempi ja rakentavampi rooli -
tämän konfliktin ratkaisemisessa.
Jatkan seuraavalla kysymyksellä.
Miten EU-jäsenmaiden ja EU-instituution eriävät asenteet -
näkyvät Euroopan Unionin suhtautumisessa Israeliin?
EU-jäsenmaat suhtautuvat paljon suvaitsevaisemmin Israeliin -
verrattuna Euroopan Unioniin.
Kuten aiemmin mainittiin, -
etenkin Visegrád-maiden ja Israelin välillä on hyvät suhteet.
Myös muut valtiot, kuten Itävalta on hyvin aktiivisesti -
tukenut Israelia.
Seuraavien 3-4 vuoden vaalikauden aikana -
yhä useampi valtio kääntyy tähän suuntaan.
Rohkaisevaa minusta on, -
että tällä hetkellä EU:n nuorin valtionjohtaja Sebastian Kurz, -
tukee vahvasti Israelia.
Etenkin Saksassa nuoret yli 20-vuotiaat johtajat -
ovat enemmän kiinnostuneita Israelista -
ja tukevat Israelia enemmän kuin vanhempi sukupolvi.
Tämä on positiivista.
Nuori sukupolvi pyrkii edistämään -
rakentavaa keskustelua Israelin kanssa.
Ei voida jatkaa entisellään.
Etenkin Lähi-idän ulkopuolella olevien ihmisten -
on tärkeä ymmärtää tämä.
Kyse ei ole näiden alueiden lopullisesta kohtalosta, -
vaan siitä, kuvittelemmeko vieläkin tämän olevan väliaikaista.
YK:n turvallisuusneuvoston päätöslauselma 242 -
on edelleen voimassa.
Tämä on päämäärä, kun neuvotteluja taas jatketaan.
Kartalla nähdään 2-3 palestiinalais- aluetta Israelin valtion sisällä.
Nämä Israel aikoo vaihtaa niihin alueisiin, -
jotka se harkitsee liittävänsä itselleen.
Vihellämmekö nyt palestiinalaisille pelin poikki, -
emmekä enää näe tilannetta väliaikaisena?
Aiomme nyt yksipuolisesti muuttaa tilannetta.
Siinä tapauksessa arabijohtajat -
joutuvat kääntymään valitsijoidensa puoleen.
He eivät voi sanoa, että neuvotteluja jatketaan -
ja asiat etenevät halutulla tavalla, -
koska arabit vaativat välittömiä vastauksia.
Ongelma ei ole sotilaallinen hallintavalta.
Se on tietysti aina Israelin operatiivinen ja strateginen tavoite.
Israel ei luovuta -
Jordan-joen ja sen viereisen laakson hallintaa kenellekään.
Jos Israel virallisesti julistaisi alueen osaksi valtiotaan, -
demonit nousisivat haudoistaan, joissa ne voisivat pysyä vielä pitkään.
Toisin sanoen alue on aina ollut osa Israelia vuodesta 1967 lähtien.
Ennen sotaa vallinnut tila -
ei liity mitenkään varsinaiseen sotaa edeltävään tilanteeseen.
Nyt se ei enää ole Jordaniaa, vaan Israelia.
Tämä tulisi pitää hiljaisena tietona.
Ei ole Israelin etu paljastaa kaikille sen suunnitelmia.
Ohjelma on lopussa. Pyydän jokaiselta loppulauseen.
Kenraali Eisen, olkaa hyvä.
Vielä tänäkin päivänä meidän tulisi päästä yli eurooppalaisesta -
palestiinalaismyönteisestä näkökulmasta.
Voidaan tukea molempia osapuolia.
Jos Israelin alueliitosaikeita pidetään vain negatiivisina, -
eikä nähdä molempien osapuolten etua, asiassa ei päästä eteenpäin.
Herra Sandell?
On tärkeä muistaa, että juutalaisvaltio perustettiin pitkältä Euroopassa -
Barselissa, Lontoossa ja Italian Sanremossa.
Sitä tukivat sen aikaiset Euroopan suuret valtiot.
Kansainvälisen ja etiikan lakien perusteella Euroopan tulisikin -
olla sitoutunut tuolloin juutalaisille antamiinsa lupauksiin.
Sanoilla on merkitystä.
Tämä tulisi nostaa esille etenkin eurooppalaisessa kontekstissa.
Herra Oren?
Entisessä Palestiinassa syntynyttä pääministeri Rabinia lukuunottamatta -
kaikki Israelin 9 ensimmäistä pää- ministeriä olivat kotoisin Euroopasta.
Eurooppa on Israelin mielessä ja päinvastoin.
Aikamme on lopussa. Kiitos kenraali Eisen, herra Sandell ja herra Oren.
Kiitos katsojillekin, nähdään ensi kerralla!
Suomennos: Sonja Mattayev