Tere tulemast saatesse!
Saudi Araabia on Araabia poolsaare suurim, rikkaim ja tähtsaim riik.
Sunniitlik saudide dünastia
peab Teherani šiiitidest militantide valitsust oma vaenlaseks.
Nii on Saudi Araabial, Iisraelil ja USA-l ühiseid huve.
Kolmiku hetkeolukordi arutamiseks ühinevad tänase vestlusringiga
Kesk-Iisraelist dr Eran Lerman,
Jeruusalemma Strateegia- ja Julgeolekuinstituudi asejuht
ja lektor Shalemi Kolledžis. Tere tulemast! - Tere.
Jeruusalemmast ühineb
Moshe Dayani Keskuse teadlane dr Nir Boms. Tere tulemast! - Aitäh.
Ja minuga on stuudios TV7 analüütik Amir Oren.
Rääkige Saudi Araabia, Iisraeli ja USA suhetest üldisemalt.
Kuidas seob neid Iraani vaenutegevus Lähis-Idas?
Ja millised on väljavaated
Jeruusalemma ja Riyadhi avalikuks lähenemiseks
praegusel ajal, kui riikidel on selgelt ühiseid huve?
Tänavuse aasta alguses
tähistasid ameeriklased ja saudid 75. aasta möödumist sellest,
kui president Roosevelt ja saudide kuningas kohtusid
USA laeval Quincy.
President Roosevelt oli naasmas Jalta konverentsilt.
Ta suri enneaegselt kaks kuud pärast seda sündmust.
Nende 75 aasta vältel
võib eristada kolme teemat.
Kaks esimest mõjutavad
Saudi Araabia ja Iisraeli suhteid kõige rohkem.
Esimene on Iisraeli-palestiinlaste või Iisraeli-araablaste konflikt,
teine on suur võimuvõitlus regioonis.
Pärast 41 aasta eest toimunud Iraani revolutsiooni
on kolmandaks teemaks tõusnud Pärsia lahel toimuv
ja Iraani-Iisraeli suhted.
Võime rääkida neist kõigist.
Kokkuvõtlikult on ameeriklased Saudi Araabia heategijad,
kuid müüvad sinna ka relvi ja tahavad mõjutada riigi naftatootmist.
Ameeriklased on taandumas, vähemalt seni, kui võimul on Trump.
Trump on väljendanud kavatsust lahkuda ka Saksamaalt.
Paari päeva eest otsustas ta ühepoolselt tuua Saksamaalt ära
kolmandiku või neljandiku USA personalist.
Venemaa astub ilmselt ameeriklaste asemele, nagu Süürias ja mujal.
Iisraeli ja palestiinaste vahelises konfliktis
ei poolda saudid eriti järeleandmisi Iisraelile.
Nad tahavad siiski saada midagi
lahkunud kuningas Abdullah' algatusele toetuvaid ettepanekuid,
mis pärinevad 18 aasta tagant.
Iisraeli hiljutine teade plaanist annekteerida osa Läänekaldast.
See ei julgusta Saudi Araabiat toetama ei Iisraeli
ega Iisraeli pürgimusi toetavat USAd.
Saudi Araabial ja Iisraelil on hea luure- ja julgeolekukoostöö.
Seda tuleks siiski avalikkuse eest varjata.
Kui nad peavad võtma seisukoha,
Läänekalda ja eriti Jeruusalemma suhtes,
sest tahavad olla Templimäe ja al-Aqsa mošee hooldajad,
kuna Meka ja Medina juba on nende järelvalve all,
ja nad tahavad kontrollida ka islami tähtsuselt kolmandat pühapaika,
siis kuigi Saudi Araabia tahaks Iisraeli abi Iraani vastu,
ei saa nad seda avalikult teha.
Dr Lerman, peaminister Netanyahu on viimastel aastatel rääkinud valjult
salajasest lähenemisest Iisraeli ja mõõduka sunniitliku maailmaga.
Ta peab neid tähtsaiks
Iisraeli Lähis-Ida strateegia seisukohast.
See ei kehti siiski täielikult,
sest Iisrael püüab suunduda pigem läände kui itta.
Samas on palestiinlaste president Abbas käinud tihti Riyadhis
ja nautinud kuninga soosingut.
Riyadhi ja Ramallah' suhted pole siiski alati kõige soojemad.
Saudi Araabia on väljendanud siiski korduvalt
jätkuvat toetust palestiinlaste suhtes.
Samas väldivad nad
avalikku lähenemist Jeruusalemmaga,
kuni palestiinlaste teema aktuaalne on.
Kuidas näete arenemas seda kahesuunalist teed,
millel on ka teetõkkeid?
Küsimus tuleb osadeks jagada.
Palestiinlaste küsimuses mõistab Iisrael,
et nende ja PO seisukoha teineteisest eraldamises Saudi Araabia poolt
on piirid.
Saudi Araabia peaks siiski suutma
tõmmata selge joone Hamasi
ja regiooni teiste äärmusrühmituste, nagu Hezbollah' vastu.
Saudide juhitud Araabia Liiga
kuulutas Hezbollah' terroriorganisatsiooniks.
See on tegemata pooltel Euroopa riikidel.
Vastus sõltub seega paljuski sellest, millisest perspektiivist vaadata.
Iisraelil ja Saudi Araabial on mitmes asjas sügav ühine arusaam.
Palestiinlaste küsimuses on Iisraeli tähtsaim eesmärk hetkel
mitte Saudi saatkond Tel Avivis, veel vähem Jeruusalemmas,
vaid pigem, et Lähis-Idas ja rahvusvahelisel areenil teataks,
et riigid pole vaenlased.
Iisraeliga võib seega soovi korral turvaliselt äri ajada.
Pole vaja karta Saudi Araabia reaktsiooni.
See on aidanud näiteks kaasa tähtsatele murrangutele Tšaadis
ja hiljuti Sudaanis.
Üks väike näide
on 1,25 miljardi elanikuga India, kes on Iisraeli sõber.
Aastaid ei tahtnud India avalikult Iisraeli kõrval esineda,
kuna miljonid indialased töötasid Pärsia lahe piirkonnas
ja said sealt ka naftat.
Nad olid mures, kuid enam mitte.
Enam pole vaja karta Saudi Araabia reaktsiooni.
See on tähtsam kui Iisraeli ja Saudi Araabia avalikud suhted.
Dr Boms, kuidas teie seda näete?
Olukord on pikas perspektiivis arenenud.
Kuulsime saudide algatusest
2002. a Thomas Friedmani artiklist
ja veidi hiljem samal aastal Araabia Liiga tippkohtumisel.
See muutus hiljem regionaalseks algatuseks.
Selle sihiks oli arendada Saudi Araabia juhitud
sunniitlike riikide tegevuskava, mis viiks Lähis-Ida rahuni.
See vajus peaaegu täielikult ära, kuna tõsiseid samme eriti ei tehtud.
Viimastel aastatel on see taas keskseks teemaks tõusnud,
nagu kolleegid just rääkisid.
On veel kaks tähtsat arengut.
Esiteks, Saudi Araabia uus juhtkond on valmis suunda muutma.
Ülemjuht Mohammad Bin Salman
on Saudi Araabiat mitmete uuenduste suunas juhtinud.
Ta on teinud huvitavaid algatusi,
nagu koostöö juudikogukonnaga.
Ta on erinevatel foorumitel rääkinud ka Iisraelist.
Khashoggi-afäär tekitas Salmani plaanide suhtes probleeme.
Ta siiski jätkas ja saatis Mohammed al-Issa,
saudide tähtsaima usuühenduse Moslemite Maailmaliiga juhi,
iisraellastega kohtuma
ajaloolistesse paikadesse, nagu Auschwitzi koonduslaagrisse.
See tunnistab uskudevahelisest dialoogist maade vahel.
See on sümboolne ja avalik,
ning liigub paralleelselt geopoliitilise dialoogiga.
Iraani teema on endiselt päevakorras
ja palestiinlaste küsimus on suunda muutmas.
Viimasel ajal on saudide sõnavõtud palestiinlaste asjas
varasematest vägagi erinevad.
Mõned palestiinlased ei mõistnud suhete soojenemist
Iisraeli ja Saudi Araabia ning mittevaenulike araabiamaade vahel
ja kommenteerisid seda. Saudi Araabia on vastanud napilt,
et nad ei peaks sellesse sekkuma ja see pole üldse nende asi.
"Regioonis on tähtsamaidki asju lahendada.
Ärge hoidke meid pantvangis ja laske meil seda juhtida."
Kõik need faktorid on omavahel seotud.
Hr Oren?
See võib teile šokk olla, kuid Saudi Araabia pole demokraatia
liberaalses Lääne mõttes.
Saudide juhtkond on äärmiselt konservatiivne.
5000-7000 printsi ja teised tituleeritud tegelased
valitsevad ca 34 miljonit saudi.
Probleem on selles, et Bin Salman vaatab tulevikku
ja püüab tuua Saudi Araabiat käesolevasse sajandisse.
Ta teeb seda siiski autoritaarsete meetoditega.
Kuigi lääneriigid tervitavad tema tegevust,
ei meeldi neile tema meetodid.
Mainisid Khashoggi-afääri ja teisi inimõigusprobleeme.
USA Kongress, nii vabariiklased kui demokraadid,
ei toeta relvamüüki Saudi Araabiasse.
President Trump peab seda siiski üheks oma suurimaks saavutuseks.
Ta tahab lisada töökohti Ameerika tööstusesse
ja säilitada Lähis-Idas mõjuvõimu relvamüügi kaudu.
Kongress on sellele vastu.
Mohammad Bin Salman ei saa seega investeeritud kapitalist tulu.
Mõne nädala pärast möödub 30 aastat
Saddam Husseini invasioonist Kuveiti.
Hussein oleks tunginud ka Saudi Araabiasse,
kui USA poleks sekkunud.
See šokk äratas Saudi Araabia
ja nad lubasid teistel maadel oma riigis baase rajada.
See oli enne 1990. a augustit mõeldamatu.
Üheks selle hinnaks oli Madridi rahuprotsess
pärast esimest Pärsia lahe sõda 1991. a.
Küsimus on selles, kuidas jõuda rahulepinguni Iisraeli, palestiinlaste,
Jordaania, Süüria ja teiste vahel?
Teine küsimus on Pärsia lahel toimuv seoses Iraagi ja Iraaniga.
Need kaks teemat on omavahel seotud.
Dr Lerman?
Trumpi valitsus on muutnud mängureegleid,
tehes Iisraeli ja Saudi Araabia oma esmasteks baasideks regioonis.
Nad näevad, kuidas nood teineteist täiendavad.
USA, Saudi Araabia ja Iisraeli esmane prioriteet Lähis-Idas
ja osaliselt ka USA perspektiivist
selle globaalse vastutuse aspektist,
niivõrd kuivõrd sellest võib praeguse valitsuse puhul rääkida,
on Iraani tuumaprobleem.
See võib kogu maailma pea peale pöörata,
kui tuumarelvade leviku tõkestamise leping kokku variseb
ja pool tosinat riiki võidu tuumarelvastuma hakkab.
Nende kolme riigi jaoks varjutab Iraani-teema kõik muu.
Mõned asjad, nagu koroonaviirus ja palestiinlaste küsimus
juhivad meie tähelepanu hetkeks tuumateemalt eemale.
Kuid see on siiski keskne küsimus.
Saudi Araabia seisukoht Iisraeli vormiti Obama ajal.
Nad kogesid, et Iisrael on ainus,
kes suutis Washingtonis
nende riiklikke huve ajada.
President Obama kuulus kummardus tollasele Saudi kuningale
ei vastanud siiski tema tegevusele Saudi Araabia suhtes.
Lähis-Idas tekkis teatud vaakum,
mis mõjutas Saudi Araabiat ja isegi Iisraeli.
Kuigi USA valitsuse poliitika on isolatsionistlik,
on neil piirkonnas siiski strateegilisi huve,
mida nad vajavad oma isolatsioonipoliitika alalhoidmiseks.
Täpselt. - Dr Boms,
milline on teie nägemus poolte lähenemise suhtes ajal,
kui Trumpi poliitikas on Ameerika esikohal?
See kehtib ka USA välispoliitika kohta.
Mõtte taustal on hoiak, et Saudi Araabia ja Iisraeli julgeolek
on Washingtoni ja USA julgeoleku huvides.
Laiem strateegiline huvi kindlasti ei muutu pärast seda,
kui USAs tehti otsus lahkuda Iraani tuumalepingust.
On selge, et Iraan on endiselt strateegiline probleem.
See on probleemiks ka teistele USA partneritele Lähis-Idas.
On selge, et probleem ei kao,
eriti kui vaadata Süüria, Jeemeni ja Liibüa sündmusi.
Ka isolatsioonipoliitika pooldajad mõistavad,
et täielikult ei saa regioonist taanduda.
Ka koroonaviiruse ja naftakriisi keskel
peame suutma veenda keskseid tegelasi, nagu USAd,
vajalikes lisaressurssides.
See on lähikuudel USAs üks tähtis vestlusteema.
Saudi Araabia peab hetkel tegema ümberkorraldusi
oma 2030. a nägemuses.
Koroona- ja naftakriisi tõttu peavad nad oma plaane kärpima.
Nad pidid makse tõstma.
Saudi Araabia võib saada veidi lisatulu naftahinna tõusu tõttu.
Viimaste kuude sündmused
on neelanud Saudi Araabia ja teiste Araabia poolsaare riikide ressursse.
Seda on mõjutanud koroonakriis
ja naftanõudluse äkiline kokkuvarisemine.
Nende ambitsioonikad tulevikuplaanid on kaalukausil.
Hr Oren, tahan küsida selle suhtes,
et viimastel aastatel
on Iisrael aidanud Washingtonis Saudi Araabiat,
püüdes mõjutada otsuseid Kongressis.
Samas on mõned Euroopa riigid, nagu Prantsusmaa, Suurbritannia
ja Hispaania investeerinud Saudi Araabiasse,
ja neil on lähedased suhted kuningapere ja riigi juhtkonnaga.
Kas Iisrael suudab veenda Saudi Araabiat
kasutama oma mõjuvõimu enda heaks Euroopa keskustes,
nagu Pariisis ja Londonis,
ning ajama Iisraeli huve Euroopas?
Eksisteerib müüt Iisraeli mõjuvõimust Kapitooliumil
ja selle kaudu täidesaatva haru otsustele.
Osaliselt põhineb see tegelikkusel.
Aastate vältel on USA valitsused
pöördunud Iisraeli poole,
kui tahtsid Ameerika juutide toetust.
Nad palusid Iisraeli juhtide ja suursaadikute abi
saamaks juudikogukonna ja Kongressi juudi esindajate toetust.
Iisrael on seda võimu samuti ära kasutanud,
et aidata näiteks Türgit ja teisi riike.
Sellel on siiski pigem heidutav kui otsustav mõju.
Kui Iisrael hakkas võitlema president Reagani vastu
seoses Saudi Araabia ostetud lennukitega, ta kaotas.
Iisrael peab oma võimu seega targalt kasutama
ja kasutama seda vaid vajadusel.
Euroopas Iisraelil sellist mõju pole.
Iisraeli välispoliitika on vastuolus EL riikide poliitikaga.
Saksa välisminister Heiko Maas käis eelmine nädal Iisraelis.
Visiidi põhjuseks oli Iisraeli pürgimus annekteerida osa Läänekaldast.
Saksamaa, Prantsusmaa ja teised Euroopa riigid on selle vastu.
Kuidas saab Iisrael Saudi Araabiat mujal aidata?
Teatud mõttes on Saudi Araabia käesoleva sajandi Jordaania,
mis puudutab Iisraeli.
Jordaania oli Iisraeli vaikne julgeolekupartner aastaid enne seda,
kui ametlikult rahulepingu allkirjastas.
Julgeoleku- ja luurekoostöö Riyadhi ja Tel Avivi vahel
on hetkel sarnane.
Võib seega võtta aastaid,
enne kui teineteist avalikult ja ametlikult tunnustatakse
ning saatkonnad rajatakse.
Tahaksin kuulda teie arvamust, dr Lerman.
Kas Saudi Araabia võib kasutada oma mõjuvõimu Euroopas
Iisraeli huvide ajamiseks ja Iisraelile toetuse kogumiseks?
Arvestades eelkõige erinevusi
EL-i Brüsseli ja Strasbourgi ja Jeruusalemma poliitika vahel.
Ma ei usu, et Saudi Araabia tahab hetkel raisata
oma hinnalist diplomaatilist kapitali Iisraeli positsiooni parandamiseks.
Neil on tähtsamaidki asju ajada.
Euroopa peab end hea ja halva käitumise kohtunikuks.
Khashoggi mõrv
jättis Saudi Araabia mainele pleki.
Hiljem võime kogeda ka
dramaatiliste muutuste järellainetust
energiaturgudel.
See tegi maailma ja Euroopa Saudi Araabiast vähem sõltuvaks.
Hetkel keskenduvad maadevahelised suhted teistele asjadele.
Saudi Araabial pole suurt rolli
Iisraeli ja Euroopa suhetes
seoses Trumpi plaani täidesaatmisega.
See, et Saudi Araabia pole Iisraeli avalik vaenlane,
on Euroopa maadele tähtis.
Näiteks India, Aafrika riigid ja Brasiilia olid varem mures
Saudi Araabia seisukoha pärast. Enam see mureteema pole.
See on Iisraelile tähtis asi.
Saateaeg on lõpukorral. Palun kõigilt lühidat lõpuanalüüsi.
Dr Boms, olge hea.
Mohammad Bin Salman jääb võimule veel mõneks ajaks.
Ta on toibumas Khashoggi-afäärist ja majanduskriisist.
Saudi Araabialt saame kindlasti uusi algatusi ja ideid näha.
Dr Lerman?
Asi pole üksnes Saudi Araabias, vaid kahes riigis:
Saudi Araabias ja AÜEs.
Araabia Ühendemiraadid on Iisraeli tagauks Saudi Araabiasse.
Iisraeli ja AÜE nägemused on pea kõigis küsimustes
Iraani, Liibüa, Moslemivennaskonna ja Egiptuse tuleviku suhtes
ühesuunalised, mis peab peegelduma ka maade suhetes.
Hr Oren?
Saudi Araabia oli Pärsia lahe Araabiamaade Koostöönõukogu juht.
Pärast lahkhelisid Qatariga ei saa nõukogust enam rääkida.
USA püüab Qatarit ja Saudi Araabiat ära lepitada.
Kui nad seda suudavad ja jõuavad sihile Iraagis,
kus Mustafa Kadimi näib väga tõhus juht olevat,
on lootust tulevikuks.
Palestiinlaste küsimus on muude kõrval väga väike.
Täpselt nagu lukuauk on väga väike osa uksest.
Uks ei avane siiski ilma selleta, et lukus võtit keerataks.
Saudi Araabia lukuauguks on palestiinlaste küsimus.
Loodetavasti leitakse kord õige võti. Meie tänane aeg on otsas.
Aitäh, dr Boms, dr Lerman ja hr Oren.
Aitäh, head vaatajad! Järgmise korrani!
Tõlge: Monika Jaaguri