Tervetuloa Jerusalem studioon!
Viime viikolla keskustelimme, miten Israel varautuu konfliktiin -
palestiinalaisten ja Jordanian kanssa, jos Länsiranta liitetään Israeliin.
Israelin armeijan tulee huomioida muutkin viholliset ja ongelmat.
Aiheesta keskustelevat tänään reservin kenraali Miri Eisen, -
diplomatian ja Israelin turvallisuuden asiantuntija IDC Herzliyasta, -
tervetuloa! - Hei!
Mukana ovat myös reservin kenraali Reuven Ben-Shalom, -
terrorismin vastaisen instituutin kult- tuurien välinen strategisti ja tutkija,-
sekä kanssani studiossa analyytikkomme herra Amir Oren.
Haluaisin heti sukeltaa päivän aiheeseen.
Viime viikolla puhuimme mahdollisen alueliitoksen aiheuttamista haasteista-
Israelin itärajalla.
Puhutaan nyt Israelin pohjoisrajasta.
Libanonista on yritetty tunkeutua Israeliin.
Armeija on jo jonkin aikaa varautunut -
Iranin vaikutuksesta aiheutuvaan uhkaan alueella.
Armeija on myös tehnyt sotaharjoituksia -
varautuakseen näihin uhkiin.
Kertokaa tilanteesta tarkemmin.
Israelin hallituksen alullepanema esitys alueiden liittämisestä -
uhkaa Israelin armeijan viimeisen vuoden aikana tekemiä suunnitelmia.
Israelin armeijan nykyinen esikuntapäällikkö, -
kenraaliluutnantti Aviv Kochavi, -
esitti vuoden 2019 alussa uuden turvallisuunnitelman.
Se keskittyi tappavuusasteeseen, -
ja Israelin armeijan tehokkuuteen -
etenkin mahdollisessa tulevaisuuden sodassa Hizbollahia vastaan.
Kaikki ymmärtävät Libanonin olevan liittoutunut -
Syyrian ja Iranin tukemien joukkojen kanssa.
Sota ei rajoitu vain Libanoniin.
Lukuisine raketteineen, joista osa on tarkkuusohjattuja, -
Hizbollah on Israelin vaarallisin vihollinen tällä hetkellä.
Jatkossa jos Iran jatkaa ydinasepyrkimyksiään, -
siitä voi tulla vielä vaarallisempi.
Jo viime vuoden lopussa Israelin armeija näki suunnitelmissaan -
useita lupaavia trendejä.
Esimerkiksi kolmen vaalikampanjan jälkeen pystytään muodostamaan -
vakaa hallitus ja talousarvio.
Tämä takaisi Kochavin monivuotisen suunnitelman rahoituksen -
armeijan prioriteettien mukaisesti.
Toinen vaihtoehto on, -
että Israelin ja palestiinalaisten välit ovat rauhalliset, jopa Gazan rajalla.
Silloin armeija voisi keskittää resurssinsa pohjoisrajalle.
Todellisuudessa ensin alkoi covid-19-kriisi.
Myös poliittinen kriisi päättyi vasta hiljattain.
Talousarviota ei ole vielä tehty.
Armeija saa kuukausittain vain 1/12 osan vuotuisesta budjetista.
Se ei pysty suunnittelemaan ja budje- toimaan maajoukkojen koulutuksia.
Ne ovat seisahtuneet.
Muutaman viikon kuluttua ei enää järjestetä koulutusta -
tulevan pohjoisen konfliktiin varatuille joukoille.
Yhtäkkiä palestiinalaisten kysymys on noussut tärkeämmäksi.
Armeija ei toivonut tai suunnitellut tätä.
Heidän täytyy muuttaa ajatteluaan sekä rahoittaa valmisteluja -
mahdolliseen konfliktiin palestiinalaisten ja Jordanian kanssa.
Tämä aiheuttaa ongelmia.
Viime viikolla armeija järjesti simuloidun sotaharjoituksen.
1-2 viikon kuluttua järjestetään toinen, realistisempi harjoitus.
Armeija raportoi hallitukselle -
mahdollisen liittämissuunnitelman seurauksista.
Kenraali Eisen, haluan seuraavaksi kysyä teiltä.
Armeija on dynaaminen ja osaa sopeutua erilaisiin tilanteisiin.
Se voi tietenkin aina kehittyä ja vahvistua.
Nyt resurssit ovat kuitenkin rajoitetut.
Tulevaisuuden ja seuraavien askelten ennustaminen on vaikeaa.
Miten armeija on varautunut seuravaan konfliktiin?
On selvää, että myös Israelin vihollisilla on taloudellisia haasteita-
koronapandemian seurauksena.
Ne kohtaavat samanlaisia haasteita.
Johtaako tämä jännitteiden lieventymiseen?
Onko nähtävissä jotain muutosta?
Raporteista käy ilmi, ettei Iran ole vähentämässä -
sotilaallista läsnäoloaan Syyriassa tai Libanonissa.
Iran haluaa edelleen kasvattaa vaikutusvaltaansa näissä maissa.
Israel on syystäkin ollut viime vuosina huolissaan -
tämän vaikutuksista maan turvallisuu- teen. Mikä on teidän näkemyksenne?
On selvää, että Israelin puolustuvoimien tulee sopeutua.
Kyse onkin, millä tavalla.
Israelin puolustusvoimat rakentuu nyt -
yhä monipuolisempien joukkojen varaan.
Se haluaa joukkojensa pystyvän toimimaan erilaisissa tilanteissa.
Urbaanisotiin erikoistuneet joukot, jotka pystyvät taistelemaan -
Juudeassa ja Samariassa, eivät yksistään riitä.
Tarvitaan erilaista osaamista Gazan Hamasin joukkoja, Hizbollahia -
shiia-militioita ja Irania vastaan.
Avain on monipuolinen osaaminen.
Kyse ei välttämättä ole rahasta, vaan ajoituksesta.
Miten komentajia koulutetaan?
Viimeisten 5 vuoden -
tai jopa 10 vuoden ajan, -
puolustusvoimat on etsinyt johtajia, jotka ymmärtävät ensisijaisesti -
nopean sopeutumiskyvyn tärkeyden.
Ei pidä varautua olemattomaan, vaan oppia sopeutumaan.
Näin vastataan muuttuviin olosuhteisiin, -
kun tilanteiden kehitystä ei voi varmaksi ennustaa.
Kenraali Ben-Shalom, mikä on teidän näkemyksenne?
Olen samaa mieltä Mirin kanssa. Armeija pyrkii moniulotteisuuteen.
On jopa perustettu uusia moniulotteisia yksiköitä.
Puolustusvoimat on muutoksessa ja joutuu sopeutumaan.
Seuraavasta sodasta emme voi tietää.
Todennäköisesti sota tulee olemaan pohjoisen rintamalla -
ja myös Golanin kukkuloilla.
Puolustusvoimat tietää, mihin varautua.
Hiljattain armeija määritteli Hizbollahin terroriarmeijaksi.
Mielestäni tämä oli virhe.
Hizbollah harjoittaa ennemminkin kapinallisten vastaista taistelua.
Tämä antaa mielikuvan terroristeista, -
vaikka se on täysipäinen Iranin tukema armeija.
Ongelmana näen ensiksi sen, -
että armeijan esikuntapäällikkö Kochavi esitti suunnitelmansa -
ilman poliittisen johdon tukea.
He eivät myöskään tule saamaan suunnitelman vaatimaa lisärahoitusta.
Nähtäväsi jää, miten se etenee.
He kuitenkin varautuvat aina tulevaan.
Herra Oren, haluan viitata, vaikkakin hieman kauaskantoisesti, -
ministeri Bar Levin -
Siinain turvallisuussunnitelmaan suhteessa Egyptiin.
Tuohon aikaan suunnitelma oli iso ja kunnianhimoinen -
sekä voimaannuttava Israelin puolustuksen näkökulmasta.
Se sisälsi useita puolustuksen eri muotoja.
Israel ei lopulta pystynyt rahoittamaan edes 15% suunnitelmasta, -
eikä miehittämään kaikkia puolustukseen suunniteltuja rajoja.
Kenraali Kochavin suunnitelman -
piti etenkin sen tulevaisuuden skenaarioiden osilta -
sisältää useita puolustuskilpiä, -
lennokkeja ja huipputeknologista tiedustelua.
Se näytti hyvin vaikuttavalta.
Tämän hetken taloudellisten haasteiden keskellä näyttää siltä, -
ettei monimutkaista suunnitelmaa pystytä toteuttamaan.
Heidän täytyy alkaa sopeutua uuteen todellisuuteen, -
kuten kenraali Eisen sanoi.
Uskotteko puolustusvoimien muokkaavan suunnitelmaa -
vastaamaan paremmin nykytilannetta -
Israelin puolustuksen ja hyökkäyksen näkökulmista?
Israel puolustautuu taisteluissa -
Iranin tukemia joukkoja vastaan pohjoisessa.
Kuten kenraali Ben-Shalom totesi Hizbollah on armeija, -
jolla on paljon taistelukokemusta ja osaamista -
Libanonissa, Syyriassa, Jemenissä Irakissa ja muualla Lähi-idässä.
Israelin puolustusvoimien Hizbollahille ja Hamasille antama määritelmä -
ei ole vain terroriarmeija, -
vaan ohjusasein varustautunut terroriarmeija.
Yksi suurimpia uhkia Israelille -
ovat sadattuhannet raketit ja ohjukset.
Myös Iranilla on satoja perinteisiä taistelukärkiohjuksia, -
joita se voi ampua Israeliin.
On risteilyohjuksia, ballistisia ohjuksia, -
lennokkeja sekä muita välineitä.
Hizbollahin ja Hamasin toimintasuunnitelma -
on lähettää eliittijoukkoja -
suorittamaan laajamittaisia hyökkäyksiä.
Radwan on Hizbollahin eliittijoukko.
Joukon tarkoitus on miehittää -
alueita Israelin pohjois-Galileassa.
Sama tapahtuu Israelin lounaisrajalla.
Siellä ovat Hamasin vastaavat joukot.
Heidän pitää miehittää vain yksi israelilainen siirtokunta -
ja lähettää siitä ympäri maailmaa kuvia oman lippunsa alla.
Sitten he voivat vetäytyä ja julistaa voittoa.
Israelin tulee suunnitella, miten käydä näitä joukkoja vastaan, -
jos heidän täytyisi hyökätä Libanoniin tai Gazaan.
Ensin tulee analysoida uhka.
Sitten tarkastellaan teknologiaa ja miten siihen vastataan.
On olemassa kasvava kuilu -
Israelin vakituisen armeijan ja reservin välillä.
Reservit ovat armeijan tukipilareita sodan sattuessa.
Vakituinen armeija pysäyttää ensimmäisen -
ja ehkä toisen hyökkäyksen.
Voittaakseen sodan täytyy hyödyntää reserviä eli 3/4 joukoista.
Tietyistä syistä johtuen reserviä ei voi pitää vakituisena.
Ei ole myöskään varmaa, -
että reservijoukot olisivat motivoi- tuneita sotaan, jota eivät kannata.
Tämä tulee myös ottaa huomioon suunnittelussa.
Kenraali Eisen, -
puhuttaessa Libanonista on huomioi- tava YK:n päätöslauselma 1701.
Sen tarkoitus oli lopettaa vihamielisyydet -
Israelin ja Hizbollahin välillä v. 2006.
Turvallisuusneuvosto antaa joka vuosi päätökselle jatkoaikaa.
Tämä turvaa YK:n väliaikaisten joukkojen läsnäolon Libanonissa.
Joukkojen tarkoitus on estää päätöslauselman rikkomista.
Viime vuosien aikana Israel on kuitenkin syyttänyt Hizbollahia -
sekä Libanonin armeijaa siitä, -
etteivät he ole noudattaneet YK:n päätöslauselmaa.
Shiia-valtaisessa etelä-Libanonissa -
Hizbollahin joukot ovat pystyneet tunkeutumaan alueille, -
jotka uhkaavat Israelin pohjoisrajan turvallisuutta.
Näin he pystyvät toteuttamaan suunnitelmansa -
miehittää useita israelilaiskyliä pohjoisrajalla.
Näin he saavat jalansijaa Israelin alueella.
He eivät tietenkään pysty pitämään tätä asemaansa pitkään.
Se kuitenkin heikentää Israelin puolustuksen resilienssiä.
Näin asian voi ainakin ymmärtää.
Mikä on tilanne nyt?
Päätöslauselman jatkamiseen on pari kuukautta aikaa.
Washington ja Jerusalem vaativat rauhanturvajoukkojen vahvistamista -
UNIFIL:in toiminta-alueella.
Näettekö mitään muutoksia tilanteessa?
Suurin muutos on Yhdysvaltojen hallinnon Israel-politiikassa.
Etelä-Libanonin tilanne ei ole muuttunut.
Onko parempi pitää YK:n joukot alueella vai ei?
Joukot ovat olleet siellä v. 2006 lähtien.
Se on vahva, kansainvälinen joukko.
Olisiko Israelille parempi, -
jos Hizbollah olisi yksin vallassa etelä-Libanonissa?
Jo nyt Hizbollah on mukana Libanonin maan hallituksessa.
He päättävät maan asioista.
Henkilökohtaisesti kannatan YK:n joukkoja alueella, -
vaikkei se pystykään riisumaan Hizbollahia aseista.
Alueella on tuhansia YK:n sotilaita.
Ne ovat eräänlainen peloittelukeino, joka ajaa Hizbollahin maan alle.
Se osoittaa, ettei alue ole Hizbollahin hallussa.
YK:n joukkojen läsnäolo on Israelin etu.
Kaikki tai ei mitään -ajattelu on virheellinen.
Myös Golanin kukkuloilla on UNDOF-joukkoja, -
jotka eivät ole aktiivisia, mutta niiden läsnäolo alueella on tärkeää.
Siksi YK:n joukkojen on tärkeää pysyä etelä-Libanonissa.
Se hidastaa Hizbollahia niin, ettei se hyökkää avoimesti.
Toisaalta voitaisiin näyttää kuvia heidän oikeasta toiminnastaan.
Ilman YK:n joukkoja tilanne olisi huomattavasti huonompi.
UNIFIL on tärkeä viesintä- kanava Israelin ja Libanonin -
ja epäsuorasti Hizbollahin välilllä.
Väärinkäsitykset aiheuttivat sodan esimerkiksi v. 2006.
Kommunikaatio vähentää tätä riskiä.
Kenraali Ben-Shalom, mikä on teidän näkemyksenne?
Olen samaa mieltä. Kolmen osapuolen välisissä keskusteluissa -
pyrimme ilmaisemaan näkökulmamme Libanonista.
Israel on taistellut turva-aidan, sinisen viivan toisella puolella, -
vastassaan Libanonin joukot ja Hizbollah.
YK:n joukkojen läsnäolo oli tuolloin elintärkeää.
Israelilaiset usein valittavat, ettei YK-joukkoja tarvita.
Kun puhutaan joukkojen vetämisestä, sitä ei kuitenkaan haluta.
Joukkoja tarvitaan. Niillä on diplomaattinen rooli.
Ne eivät kuitenkaan kokonaan pysty riisumaan aseista terrorijärjestöä.
Israel käy sotaa siellä, ja UNIFIL-joukoilla on tärkeä merkitys.
He ovat strategisia kumppaneita.
Kunnioitan niitä, jotka tulevat omista maistaan Libanoniin.
Herra Oren, haluan siirtää huomiomme -
länteen ja etelään Egyptin rajalle.
Mikä on näkemyksenne nykytilanteesta, -
kun Egypti on mukana Libyan konflikteissa -
al Sarajin hallituksen -
ja Haftarin joukkojen välillä?
Tämä vaikuttaa Egyptin lisäksi myös Israeliin.
Myös Turkki ja Venäjä ovat mukana konfliktissa.
Miten Israel pystyy toimimaan strategisesti tärkeissä paikoissa, -
jotka eivät ole sen rajanaapureita?
Kairon Abdul Fatah Al-Sisin 7 vuoden hallinto -
on ollut pidennetty kuherruskuukausi Israelin kanssa.
Mailla on yhteisiä intressejä kuten Hamas, -
joka on muslimiveljeskunnasta lähtöi- sin, joka taas on Sisin arkkivihollinen.
Israel ja Egypti tukevat Haftarin voittoa Libyassa.
Myös Siinailla toimiva ISIS-järjestö -
on yhteinen vihollinen, jonka Israel auttaa Sisiä kukistamaan.
Suhteet ovat paremmat kuin koskaan.
Presidentti Mubarak oli entinen armeijan upseeri, kuten Sisi.
Mubarak oli erittäin hidasliikkeinen.
Hän ei kantanut korteaan kekoon taistelussa terrorismia vastaan.
Sisi sen sijaan kantaa. Israel haluaa antaa hänelle enemmän valtaa.
Kenraali Eisen, mikä on teidän näkemyksenne Egyptistä?
Tähän liittyy kaksi tekijää.
Israelilla on yhteisiä turvallisuusint- ressejä Egyptin ja Jordanian kanssa.
UNIFIL-joukot takaavat yhteyden Libanoniin.
UNDOF:in kautta on jonkinlainen yhteys Syyriaan ja Venäjään.
Egyptin tilanteesta pohdin -
Abdul Fatah Al-Sisin 7 vuoden valtaa, jota egyptiläiset eivät olisi halunneet.
Hän on diktaattori aivan kuten Mubarak oli.
Mubarak hallitsi 30 vuotta, kunnes hänet syrjäytettiin.
Huomioidaan Lähi-idän epävakaus, valtava nuorisoväestö, -
taloudelliset haasteet ja Egyptin työttömyys.
Hän on keskittynyt Siinain terrorismiin ja Libyan ISIS:iin, -
eikä Egyptin työllisyyden edistämiseen.
Tämä voi koitua hänen kohtalokseen.
Olen huolissani meistä, -
koska en usko Egyptin epävakauden aikakauden päättyneen.
Tällä on merkittävä vaikutus Israeliin.
Kenraali Ben-Shalom?
Israelilaiseen ajatteluun kuuluu tilanteen näkeminen nykyisellään -
ja muuttumattomana.
Tämä pätee Trumpin hallintoon ja Egyptiin.
Egyptin lähihistoria on uskomaton. Tulevaisuutta ei kukaan tiedä.
Meillä on Egyptin kanssa strateginen kumppanuus.
Taustalla tapahtuu varmasti paljon, ja on hyvä, että se pysyy piilossa.
Siinai on valtava hallitsematon alue, jossa ISIS-järjestö vaikuttaa.
Raporteissa kerrotaan hyvästä yhteistyöstä -
Israelin ja Egyptin välillä terrorismin ehkäisemiseksi.
Entä mitä tapahtuu ensi vuonna tai 5 vuoden kuluttua?
Amerikkalaisvalmisteisia F16-hävittäjiä lentävä maa on aina ystävämme.
Mistään ei kuitenkaan ole takuita.
Egyptiä on jo pitkään pidetty Israelin strategisena kumppanina -
eikä vihollisena tai kilpailijana.
Silti tulee aina olla valppaina.
Voimme tehdä jotain, joka saattaa muuttaa tätä tilannetta.
Aikamme on lopussa, joten arvioidaan lyhyesti lähitulevaisuutta.
Herra Oren, olkaa hyvä.
Israelin strategia on perinteisesti keskittynyt puskurialueille -
Israelin ympärillä.
Siinaita ei demilitarisoitu ennen 6 päivän sotaa.
Egyptin armeija oli joko Egyptissä tai Jemenissä, muttei Siinailla.
Länsirannalla ei ole ollut aseistautuneita joukkoja.
Israel pyrki eroon uhkista.
Israel ei aikonut asuttaa Golanin kukkuloita.
Jos Israel miehittää Jordan-laakson tai lisää siirtokuntia, -
se käy Israelia vastaan.
Kenraali Eisen?
Israelin turvallisuudessa ei ole kyse vain armeijasta ja terrorismista.
Tulee tarkastella naapurimaiden taloutta ja nuorta väestöä.
Nämä vaikuttavat siihen, missä terrorismia ja vakautta ilmenee.
Tilannetta tulee katsoa laajemmin.
Covid-19 osoitti kaikilla olevan yhteisiä intressejä.
Vaikutusvalta ei pysähdy maiden rajoihin.
Kenraali Ben-Shalom?
Tulee tarkastella kenraaliluutnantti Kochavin suunnitelmaa.
Siinä ei niinkään puhuta puolustuksesta ohjuksia vastaan, -
vaan enemmän iskukyvystä.
Toisaalta odotukset tulee myös pitää realistisina.
Kochavin alaisuudessa puolustusvoimat on ollut päättäväinen.
He väittävät voittavansa nopeassa sodassa.
Seuraava sota tulee kuitenkin toden- näköisesti olemaan kuin edellinen.
Kiitos kenraali Eisen, kenraali Ben-Shalom sekä herra Amir Oren.
Kiitos katsojillekin, nähdään ensi kerralla!
Suomennos: Sonja Mattayev