Tere tulemast saatesse!
Eelmine nädal arutasime, kuidas Iisrael valmistub konfliktiks
palestiinlaste ja Jordaania rindel,
kui Läänekallas Iisraeliga ühendatakse.
Iisraeli armee peab arvestama ka teiste vaenlaste ja probleemidega.
Täna on vestlusringis reservikolonel Miri Eisin,
diplomaatia ja Iisraeli julgeoleku ekspert IDC Herzliyast.
Tere tulemast! - Tere!
Osaleb ka reservikolonel Reuven Ben-Shalom,
Terrorismivastase Instituudi teadlane ja kultuuristrateeg.
Ja minuga stuudios on TV7 analüütik Amir Oren.
Asume kohe teema kallale.
Eelmine nädal rääkisime probleemidest
seoses võimalike maadeühendamisega Iisraeli idapiiril.
Nüüd räägime Iisraeli põhjapiirist.
Liibanonist on püütud Iisraeli tungida.
Armee on juba mõnda aega valmistunud
Iraanist johtuvaks ohuks regioonis.
Armee on korraldanud ka sõjamänge ja õppusi
nendeks ohtudeks valmistumiseks.
Rääkige olukorrast täpsemalt.
Iisraeli valitsuse algatatud plaan territooriumide ühendamiseks
ohustab Iisraeli armee viimaste aastate plaane.
Iisraeli armee peastaabiülem
kindralleitnant Aviv Kochavi
tutvustas 2019. a algul uut julgeolekuplaani nimega "Hoog".
See keskendus Iisraeli armee tapvusele
ja efektiivsusele,
eriti võimaliku tulevase sõja korral Hezbollah'ga.
Kõik mõistavad, et Liibanon on seotud
Süüria ja Iraani toetatud vägedega.
Sõda ei piirdu vaid Liibanoniga.
Oma arvukate rakettidega, millest osa on täppisraketid,
on Hezbollah hetkel Iisraeli ohtlikeim vaenlane.
Tulevikus, kui Iraan jätkab oma tuumapürgimusi,
võib temast ohtlikum vaenlane saada.
Juba eelmise aasta lõpus nägi Iisraeli armee oma plaanides
mitmeid paljutõotavaid trende.
Näiteks kolme valimiskampaania järel
suudetakse luua stabiilne valitsus ja eelarve.
See tagaks Kochavi mitmeaastakuplaanile rahastuse
armee prioriteetide järgi.
Teine võimalus oli,
et Iisraeli ja palestiinlaste rindel ja isegi Gaza piiril on vaikus.
Siis võiks armee keskenduda põhjapiirile.
Tegelikkuses algas enne COVID19 kriis.
Ka poliitiline kriis lõppes alles hiljuti.
Eelarvet pole tänaseni.
Armee saab iga kuu vaid 1/12 igaaastasest eelarvest.
Nii ei suudeta planeerida ja rahastada maavägede õppusi.
Need on seiskunud.
Mõne nädala pärast ei korraldata enam õppusi
tulevaseks põhjarinde konfliktiks määratud vägedele.
Äkitselt on tähtsaimaks saanud palestiinlaste küsimus.
Armee ei soovinud ega planeerinud seda.
Nad peavad revideerima mõtlemist ja rahastama ettevalmistusi
võimalikuks kokkupõrkeks palestiinlastega
ja suhete katkemiseks Jordaaniaga. See tekitab probleeme.
Eelmine nädal korraldas armee virtuaalse simuleeritud õppuse.
1-2 nädala pärast korraldatakse teine, realistlikum õppus.
Armee esitab valitsusele raporti
võimalike ühendamisplaanide tagajärgede kohta.
Kol Eisin, järgmine küsimus teile.
Armee on dünaamiline ja oskab eri olukordadega muganduda.
Alati on ruumi ka arenguks ja võimete tõhustamiseks.
Hetkel on ressursid siiski piiratud.
On raske tulevikku ja järgmisi samme ennustada.
Kuidas on armee valmistunud järgmiseks konfliktiks?
On selge, et ka Iisraeli vaenastel
on koroonapandeemiast johtuvaid majandusväljakutseid.
Nad on vastamisi samade väljakutsetega.
Kas see viib pingete leevenemiseni?
Kas silmapiiril on mingi muutus?
Raportite järgi pole Iraan vähendanud oma sõjalist kohalolu
ei Süürias ega Liibanonis.
Iraan tahab jätkata neis riikides oma mõjuvõimu kasvatamist.
Iisrael on olnud viimastel aastatel õigustatult mures
selle mõjude pärast riigi julgeolekule. Milline on teie nägemus?
On selge, et Iisraeli Kaitsejõud IDF peavad muganduma.
Küsimus on selles, et kuidas.
Iisraeli Kaitsejõud ehituvad hetkel
mitmekülgsematele üksustele.
Armee tahab, et üksused suudaksid tegutseda erinevates olukordades.
Linnalahingutele spetsialiseerunud vägedest,
kes suudavad võidelda Juudas ja Samaarias, üksi ei piisa.
Vaja on erinevaid oskusi Gaza Hamasi vägede,
Hezbollah' šiiitidest võitlejate ja Iraani vastu.
Võtmeks on mitmekülgsed oskused.
Asi pole tingimata rahas, vaid ajas ja viisis.
Kuidas ülemaid selleks koolitada ja kuidas seda muuta?
Viimased 5 aastat,
või isegi 10 aastat,
on kaitsejõud otsinud juhte,
kes mõistavad eelkõige kiire adapteerumisvõime tähtsust.
Pole vaja toetuda sellele, mida pole, vaid õppida muganduma.
Nii vastatakse muutuvatele tingimustele,
kui stsenaariumite arengut ei saa kindlalt ette ennustada.
Kindral Ben-Shalom, milline on teie nägemus?
Olen Miriga nõus. Armee taotleb mitmemõõtmelisust.
On isegi loodud uusi, mitmemõõtmelisi üksusi.
Kaitsejõud on muutuses
ja püüavad muganduda.
Järgmise sõja kohta ei tea me midagi.
Tõenäoliselt tuleb sõda põhjarindel,
mis hõlmab ka Golani kõrgustikke.
Kaitsejõud teavad, milleks valmistuda.
Hiljuti määratles IDF Hezbollah' terroriarmeeks.
Minu meelest oli see viga.
Hezbollah harjutab pigem mässuliste vastast võitlust.
See jätab mulje terroristidest,
kuigi see on täiejõuline Iraani toetatud armee.
Probleemina näen esmalt seda,
et armee peastaabiülem Kochavi
tutvustas oma plaani ilma poliitladviku toetuseta.
Samuti ei saa nad plaani nõutud lisarahastust.
Saame näha, kuidas see areneb.
Nad siiski valmistuvad tulevaks.
Hr Oren, tahaksin viidata, kuigi veidi kaudselt,
minister Bar Levi Siinai kaitseplaanile
Egiptuse suhtes.
Toona oli plaan suur ja ambitsioonikas
ning Iisraeli kaitse seisukohast jõudu andev.
See sisaldas mitmeid erinevaid riigikaitse vorme.
Iisrael ei suutnud lõpuks rahastada isegi 15% plaanist,
ega paigutada vägesid kõigile kaitseks planeeritud piiridele.
Kindral Kochavi plaan
pidi sisaldama eelkõige tulevikustsenaariumide osas
mitmeid kaitsekilpe,
droone ja tipptehnoloogilist luuret.
See näis väga muljetavaldav.
Keset praegusi majandusväljakutseid näib,
et keerukat plaani ei suudeta ellu viia.
Nad peavad hakkama muganduma uue reaalsusega,
nagu kol Eisin ütles.
Kas usute, et kaitsejõud voolivad plaani
vastama paremini praegusele olukorrale
Iisraeli kaitse- ja rünnakuvõime perspektiivist?
Iisrael kaitseb end tulevasis lahinguis
Iraani toetatud vägede vastu põhjas.
Nagu kol Ben-Shalom tõdes, on Hezbollah armee,
kel on palju lahingukogemust ja oskusi Liibanonis,
Süürias, Jeemenis, Iraagis ja mujal Lähis-Idas.
Iisraeli kaitsejõudude määratlus Hezbollah'le ja Hamasile
pole vaid terroriarmee,
vaid raketiarsenaliga varustatud terroriarmee.
Üks suurimaid ohte Iisraeli tagala jaoks
on sajad tuhanded raketid.
Ka Iraanil on sadu traditsiooniliste lahingupeadega rakette,
mida Iisraeli pihta tulistada.
On tiibrakette, ballistilisi rakette,
droone ja muid vahendeid.
Hezbllah' ja Hamasi tegevusplaan
on saata eliitüksused
ulatuslikke rünnakuid tegema.
Radwan on Hezbollah' eliitüksus.
Selle mõte on okupeerida alu
Iisraelis, Galilea põhjaosas.
Sama toimub ka Iisraeli lõunapiiril.
Seal on vastavad Hamasi üksused.
Nad peavad okupeerima vaid ühe Iisraeli eelposti või asunduse,
seal oma lipu heiskama ja sellest maailma pilte saatma.
Seejärel võivad nad taanduda ja võitu kuulutada.
Iisraeli planeerijad peavad valmistuma nende üksustega tegelemiseks,
kui nad peaksid Liibanoni või Gazat ründama.
Esmalt tuleb analüüsida ohtu.
Seejärel uuritakse tehnoloogiat ja kuidas sellele vastata.
Eksisteerib süvenev lõhe
Iisraeli regulaararmee ja reservvägede vahel.
Reservväed on armee tugisammas sõja korral.
Regulaararmee peatab esimese
ja ehk ka teise rünnaku.
Sõja võitmiseks tuleb kasutada reserviste ehk 3/4 vägedest.
Erinevatel põhjustel ei saa hoida reservvägesid sama võimekaina.
Samuti pole kindel,
et reservväed on motiveeritud sõjaks, mida nad ei toeta.
Ka sellega tuleb plaane tehes arvestada.
Kol Eisen,
rääkides Liibanonist tuleb vaadelda ka ÜRO resolutsiooni 1701.
Selle sihiks oli lõpetada vaenutegevus
Iisraeli ja Hezbollah' vahel 2006. a.
Julgeolekunõukogu pikendab otsust igal aastal.
See tagab ÜRO ajutiste vägede kohalolu Liibanonis.
Vägede mõte on ära hoida resolutsiooni rikkumised.
Viimastel aastatel on Iisrael siiski süüdistanud Hezbollah't
ja ka Liibanoni armeed selles,
et nad pole alati järginud resolutsiooni 1701.
Šiiitide domineeritud Lõuna-Liibanonis
on Hezbollah' väed suutnud tungida aladele,
mis ähvardavad Iisraeli põhjapiiri julgeolekut.
Nii suudavad nad teostada oma plaani
okupeerida mitmeid Iisraeli külasid meie põhjapiiril,
et kinnitada kanda Iisraeli naabruskonnas.
Nad ei suuda muidugi seda positsiooni kaua hoida.
Siiski nõrgendab see Iisraeli kaitse vastupidavust.
Asja võib ka nii mõista.
Milline on olukord praegu?
Resolutsiooni pikendamiseni on jäänud paar kuud.
Washington ja Jeruusalemm nõuavad rahuvalvejõudude tõhustamist
UNIFIL-i tegevusalal.
Kas näete sel areenil mingeid muutusi?
Suurim muutus on USA valitsuse Iisraeli-poliitikas.
Lõuna-Liibanoni olukord pole muutunud.
Kas on parem ÜRO vägesid piirkonnas hoida või mitte?
Väed on olnud seal alates 2006. a.
See on tugev, rahvusvaheline jõud.
Kas Iisraelile oleks kasulikum,
kui Hezbollah' võimutseks Lõuna-Liibanonis üksi?
Juba praegu osaleb Hezbollah Liibanoni valitsuses.
Nad otsustavad riigi asju.
Isiklikult pooldan ÜRO vägede kohalolu piirkonnas,
isegi kui nad ei suuda Hezbollah't desarmeerida.
Piirkonnas on tuhandeid ÜRO sõdureid.
Nad on mõneti heidutusvahend, mis Hezbollah't põranda alla ajab.
See näitab, et piirkond pole Hezbollah' kontrolli all.
ÜRO vägede kohalolu on Iisraeli huvides.
'Kõik või mitte midagi' mõtlemine on vigane.
Ka Golani kõrgustikel asuvad UNDOF-i väed ei tee suurt midagi,
kuid nende kohalolu piirkonnas on tähtis.
Seepärast on oluline, et ÜRO väed jääksid Lõuna-Liibanoni.
See heidutab Hezbollah't, nii et see ei saa avalikult rünnata.
Samas võiks näidata fotosid nende tegelikust tegevusest.
Ilma ÜRO vägedeta oleks olukord tunduvalt halvem.
UNIFIL on tähtis sõnumikanal Iisraeli ja Liibanoni
ning kaudselt Hezbollah' vahel.
Vääritimõistmised viisid sõjani näiteks 2006. a.
Kommunikatsioon vähendab seda riski.
Kol Ben-Shalom, milline on teie nägemus?
Täiesti nõus. Kolmepoolsetel kõnelustel
püüame väljendada oma seisukohta Liibanoni suhtes.
Kui Iisrael töötas turvatara kallal sinise joone ja oma piiri vahel,
ja Liibanoni väed ja Hezbollah' olid relvadega kohal,
oli ÜRO vägede kohalolu kriitilise tähtsusega.
Iisraellased kaebavad tihti, et ÜRO vägesid pole vaja.
Kui mainitakse vägede taandumist, siis seda siiski ei soovita.
Vägesid on vaja. Neil on diplomaatiline roll,
kuigi nad ei suuda terrorirühmitust täiesti koost lammutada.
Kui Iisrael peaks seal sõdima, on UNIFIL-i vägedel suur tähtsus.
Nad on strateegiliseks partneriks.
Respekteerin neid, kes tulevad oma riikidest Liibanoni.
Hr Oren, tahaksin suunata tähelepanu
läände ja lõunasse Egiptuse piirile.
Milline on teie nägemus hetkeolukorrast,
kui Egiptus osaleb Liibüa konfliktides
al-Sarraji valitsuse
ja Haftari vägede vahel?
See mõjutab lisaks Egiptusele ka Iisraeli.
Ka Türgi ja Venemaa osalevad konfliktis.
Kuidas suudab Iisrael tegutseda strateegiliselt tähtsates kohtades,
kus puudub otsene kokkupuutepiir?
Abdel Fattah al-Sisi 7-aastane valitsus Kairos
on olnud pikendatud mesinädal Iisraeliga.
Maadel on rohkelt ühiseid huve, nagu Hamas,
kes on Moslemivennaskonna haru, mis on Sisi peavaenlane.
Iisrael ja Egiptus toetavad Haftari võitu Liibüas.
Ka Siinail tegutsev ISIS
on ühine vaenlane, mida Iisrael Sisil vaos hoida aitab.
Suhted on paremad kui iial varem.
Sarnaselt Sisiga oli president Mubarak endine armeeohvitser.
Mubarak liikus äärmiselt aeglaselt ja metoodiliselt.
Ta ei panustanud midagi strateegilisse võitlusse terrorismiga.
Sisi aga panustab. Iisrael tahab teda toetada.
Kol Eisin, milline on teie nägemus Egiptusest?
Sellega on seotud kaks faktorit.
Iisraelil on ühised julgeolekuhuvid Egiptuse ja Jordaaniaga.
UNIFIL-i väed tagavad sidemed Liibanoniga.
UNDOF-i kaudu on mingi ühendus Süüria ja Venemaaga.
Egiptuse osas mõtisklen endamisi
al-Sisi 7-aastasele võimule, mida egiptlased poleks tahtnud.
Ta on diktaator, täpselt nagu Mubarak oli.
Mubarak valitses 30 aastat, kuni ta kukutati.
Arvestagem ebastabiilsusega Lähis-Idas, noorte rohkuse,
majandusväljakutsete ja Egiptuse töötusega.
Ta on keskendunud terrorismile Siinail ja ISISele Liibüas,
mitte Egiptuse tööhõive edendamisele.
See võib talle saatuslikuks saada.
Olen mures meie pärast, sest ma ei usu,
et Egiptuse ebastabiilsuse aeg lõppenud oleks.
Sellel on suur mõju Iisraelile.
Kol Ben-Shalom?
Iisraeli mõtlemine kaldub nägema olukorda praeguses seisus
ja muutumatuna.
See käib ka Trumpi valitsuse ja Egiptuse kohta.
Egiptuse lähiajalugu on uskumatu. Tulevikku ei tea keegi.
Hetkel on meil Egiptusega strateegiline partnerlus.
Kulisside taga toimub ilmselt paljugi ja on hea, et see on varjatud.
Siinai on võimas, kontrollimatu ala, kus avaldab mõju ISIS.
Raporteis räägitakse heast koostööst
Iisraeli ja Egiptuse vahel ohtude ärahoidmiseks.
Aga mis saab järgmisel aastal või viie aasta pärast?
USA päritolu F-16 lennukeid ja Apache'i koptereid kasutav riik
on alati meie sõber. Millegi suhtes pole siiski garantiisid.
Egiptust on kaua peetud Iisraeli strateegiliseks partneriks
mitte vaenlaseks või rivaaliks.
Ometi peame valvel olema.
Võime kogemata teha midagi, mis võib olukorda muuta.
Saateaeg on otsakorral. Palun hinnangut lähitulevikule.
Hr Oren, olge hea.
Iisraeli strateegia on keskendunud traditsiooniliselt
puhvertsoonidele Iisraeli keskme ümber.
Siinaid polnud enne Kuue päeva sõda demilitariseeritud,
kuid Egiptuse armeed seal tegelikult polnud.
Nad olid kas Egiptuses või Jeemenis, kuid mitte Siinail.
Läänekaldal pole kunagi relvastatud vägesid olnud.
Iisrael püüab end ohtudest lahutada.
Iisrael ei kavatsenud Golani kõrgustikke asustada.
Kui Iisrael okupeerib Jordani oru või rajab uusi asundusi,
pöördub see Iisraeli vastu.
Kol Eisin?
Iisraeli julgeolekus pole küsimus üksnes armees ja terrorismis.
Tuleb jälgida naabermaade majandust ja noort rahvastikku.
Ka need mõjutavad seda, kus esineb terrorismi ja stabiilsust.
Olukorda tuleb vaadelda laiemalt.
COVID-19 näitas, et kõigil on ühiseid huve.
Mõjuvõim ei piirdu riigipiiridega.
Kol Ben-Shalom?
Tuleb uurida kindralleitnant Kochavi plaani.
Seal ei räägita niivõrd kaitsest rakettide vastu,
kuivõrd tapvast rünnakuvõimest.
Samas tuleb ootusi ka realistlikena hoida.
Kochavi juhitud kaitsejõud väidavad, et otsustamatuse ajad on möödas
ja nad võidavad kiires sõjas.
Järgmine sõda tuleb tõenäoliselt siiski eelmise sarnane.
Aitäh, kol Eisin, kol Ben-Shalom ja hr Amir Oren.
Aitäh, head vaatajad! Järgmise korrani!
Tõlge: Monika Jaaguri