Shalom! Tervetuloa Jerusalem studioon.
Yhdysvaltain ulkoministeri Mike Pompeo tapasi tällä viikolla -
Israelin politiikan ja tiedustelun johtajia.
He keskustelivat mm. valtioiden kamppailusta Irania vastaan, -
Trumpin rauhanaloitteesta ja Länsi- rannan mahdollisista alueliitoksista.
Kuinka nämä asiat istuvat USA:n Lähi-idän strategiaan, -
kun vaaleihin on puoli vuotta?
Asiaa analysoi lähetyksessä Robert Silverman, -
joka on Shalem-korkeakoulun luennoitsija ja AFSA:n entinen johtaja.
Tervetuloa! - Kiitos!
Mukana on myös Dan Diker, -
JCPA-keskuksen poliittisen sodan- käynnin projektin vanhempi tutkija.
Tervetuloa! - Kiitos!
Kanssani studiossa on analyytikkomme Amir Oren.
Sukelletaan heti ohjelmaan.
Amir Oren, kertoisitko Yhdysvaltain Lähi-idän intressien viime käänteistä?
Mitä ne intressit ovat?
Israel vietti itsenäisyyspäivää pari viikkoa sitten, mutta todellisuudessa -
15.5.1948 oli Israelin valtion ensimmäinen itsenäisyyden päivä.
Sinä vuonna käytiin myös presidentin- ja kongressivaalit Yhdysvalloissa.
Silloinen ulkoministeri George Marshall -
ei ollut niin Israel-myönteinen kuin nykyinen on.
Yleensä vaalivuosina republikaanit ja demokraatit käyvät aatetaistelua.
Myös nyt on selvää, että Trumpilla on selkeä käsitys ulkopolitiikasta -
niin globaalisti, Lähi-idän osalta kuin Israelinkin suhteen.
Demokraattien ehdokkaaksi toden- näköisesti valittavalla Joe Bidenillä -
on aivan erilainen näkemys. Sitä voidaan verrata Obaman kauteen, -
jolloin Biden toimi varapresidentin virassa.
Israel on pääsemässä pois poliittisesta kriisistään, -
joka on kestänyt 1,5 vuotta.
Hallituksen on vielä linjattava politiikkaansa.
Ulko- ja kansainvälinen politiikka eivät olleet pääkysymys.
Kaikki ovat nyt keskittyneet koronaviruskriisiin.
Yhdysvaltain vaalit käydään 5,5 kuukauden kuluttua.
Tämä ei liene paras aika tehdä uusia poliittisia päätöksiä.
Pompeo saattoi tulla estämään Israelia toimimasta hätäisesti -
jollakin rintamalla.
Se on ollut tapana vuosien varrella Yhdysvaltain ulkoministereillä -
ja presidentin lähettiläillä, kuten Philip Habibilla.
Kun heistä tuntuu, että Israel aikoo tehdä jotakin, -
jota ei ole koordinoitu täysin Yhdysvaltain hallinnon kanssa, -
joku sieltä kiirehtii Israeliin. Asiaa viivytetään, kunnes hän saapuu.
Menee viikko, että hän tulee, sitten itse vierailu, -
ja viikon kuluttua siitä Israel ei voi tehdä mitään, koska pelätään, -
että Yhdysvaltojen uskotaan tehneen yhteistyötä Israelin aikeissa.
Se on tunnettu viivytystaktiikka.
Mitä sisältöön tulee, meidän on odotettava keskikesään, -
onko korteissa mitään uudelle Israelin hallitukselle -
Yhdysvaltain politiikkaan verraten.
Robert Silverman, jatketaan vielä Pompeon vierailusta Israeliin.
Kun kysyttiin Pompeon tulosta, -
USA:n ulkoministeriö vahvisti virallisesti, -
että keskustelunaiheina ovat -
kahdenvälinen yhteistyö koronaviruksen leviämistä vastaan -
ja Iranin haitalliset toimet Lähi-idässä.
Siinäkin Yhdysvallat ja Israel ovat tehneet kauan yhteistyötä.
Heillä on samanlaiset intressit siinä.
Toimintatavoista ei välttämättä olla yksimielisiä mutta intresseistä kyllä.
Lisäksi olen ymmärtänyt Israelin ja Yhdysvaltojen käyvän keskustelua -
Siinain niemimaan tilanteesta.
Yhdysvallat pohtii tarkkailijajoukkojen vetämistä pois alueelta.
Egyptin ja Israelin läheisempää yhteistyötä pohditaan myös.
Kiitos, Jonathan. Yhdysvaltain ja Israelin kahdenvälisellä asialistalla -
on aina vino pino asioita.
Mainitsit niistä muutaman.
Israel on Yhdysvaltain läheisin liittolainen Lähi-idässä.
On hyvin luonnollista, -
että Pompeo tulee käymään uuden hallituksen ensimmäisenä vierailijana.
He tekevät läheistä yhteistyötä kaikesta Lähi-idässä.
Lähi-itä on nyt pulassa. Yhdysvaltain pääintresseihin kuuluu -
terrorisminvastainen taistelu, joka tarkoittaa etupäässä Irania.
Toinen asia on taata tasainen öljyntoimitus maailmalle.
Vaikka Yhdysvallat ei tuo öljyä suoraan Lähi-idästä, -
Lähi-idän tapahtumat vaikuttavat suoraan öljyn hintaan.
Persianlahden vakaus on tärkeää.
Lisäksi Israelin turvallisuus on Yhdysvaltain huolien kärjessä.
Luulen, että Trumpin rauhanaloite ei välttämättä ole julkisella asialistalla,
mutta siitä varmasti keskustellaan.
Olen työskennellyt USA:ssa ulkoministeriön Lähi-idän osastolla, -
joten voin kertoa, että jordanialaiset vastustavat Trumpin rauhanaloitetta -
ja vaativat amerikkalaisia jarruttamaan Israelia -
alueliitossuunnitelmien suhteen.
Uskon kuitenkin, että Yhdysvaltain nykyhallitus tukee Israelin aietta -
ja auttaa neuvottelemaan liittolaisten kanssa, miten se voidaan toteuttaa.
Mediassa on kiertänyt lausuntoja, -
kuten Yhdysvaltain suurlähettilään Dabid Friedmanin haastattelu, -
että Israelin mahdollinen Länsirannan alueliitos voitaisiin hyväksyä.
Hän sanoi viikko sitten, että Yhdysvallat on valmis tunnustamaan -
noin 30 % aiotusta alueliitoksesta.
Kyseisiä alueita hallitsee nykyisin... Tai ei oikeastaan hallitse, -
mutta kansainvälinen yhteisö katsoo alueiden kuuluvan -
palestiinalaisten tulevaan valtioon.
Ovatko amerikkalaiset huolissaan -
alueliitoksen kysymyksestä?
Yhdysvallat on toisaalta toistanut, -
että Israelin täytyy hyväksyä myös rauhanaloitteen muut rajoitukset.
Ne koskevat muun muassa sitä, -
että Israelin pitää jäädyttää rakennus- työt noin puolella koko aluetta.
Muitakin rajoituksia liittyy asiaan.
Jonathan, kysyt tärkeitä asioita, kuten aina, ja ne vaativat tarkennusta.
Trumpin tai USA:n hallinnon rauhanaloite on kaukana -
aiemmista epäonnistuneista rauhanaloitteista.
Yhdysvallat vahvisti, käynnisti tai tarkkaili useita aloitteita -
siitä lähtien, kun allekirjoitettiin -
vuoden 1993 Oslon sopimus ja vuoden 1995 Oslon II-sopimus.
USA:n intressinä on tunnustaa Israelin suvereniteetti juutalaisyhteisöistä -
entisellä Jordanin Länsirannalla eli Juudeassa ja Samariassa.
Samalla USA tahtoo pysyä uskollisena -
Israelin entisen pääministerin, Jitshak Rabinin, visiolle -
puolustettavissa olevista rajoista: Israel tarvitsee suvereniteetin -
kaikkein strategisimmista Jordaninlaakson osista.
Se merkitsee suurinta osaa Jordanin- laaksosta eli n. 30 %:a Länsirannasta.
Näin Israel saisi haltuunsa Jordanin- laakson reunan korkeimmat paikat, -
jotta se voi suojella länteen levittäytyvää maataan.
Se oli Rabinin ja hänen komentajansa Jigal Allonin strateginen vaatimus, -
jota Israelille on vaadittu vuodesta 1967 asti.
Nykyinen rauhanaloite on kaukana aiemmista aloitteista, -
koska siinä otetaan huomioon Israelin strategiset turvallisuusvaatimukset.
Samalla yritetään viedä -
Israelin ja palestiinalaisten poliittis- diplomaattinen kriisi päätökseen.
Se, mistä tässä aloitteessa on kyse, on käsitetty väärin.
Luulen Yhdysvaltojen pelkäävän, -
että Israel hätiköi toteuttamaan suunnitelman ensimmäistä osaa, -
kun Yhdysvallat tahtoisi suunnitelman etenevän hallitussa järjestyksessä.
Rajoista pitäisi päästä selvyyteen ensin.
Kuten Silverman sanoi, he tahtovat varmistaa, että Israel pysyy sovitussa,-
ettei se aloita uusia rakennustöitä Alue C:llä eli 50 %:lla aluetta, -
joka on korvamerkitty palestiinalaisille.
Luulen, että Yhdysvallat toivoo asian etenevän hallitussa järjestyksessä -
tunnustaen samalla, että Israelin pitäisi saada oikeutensa -
ottaa haltuun Länsirannalla jo olevien juutalaisyhteisöjen alueet.
Oren, jatketaan turvallisuusasioissa.
Puhutaan Yhdysvaltojen ja Israelin turvallisuusyhteistyöstä.
Iran on vähentänyt osittain joukkojaan Syyriassa.
Pompeolta kysyttiin myös tästä asiasta -
lehdistötilaisuudessa viikko sitten.
Hän vastasi, ettei näitä tietoja pidä spekuloida liikaa.
Hän totesi, että USA on vaatinut Irania vähentämään joukkoja.
Linjaus välitettiin myös Syyrian hallitukselle ja Venäjälle.
Ovatko Yhdysvallat ja Israel samalla viivalla asiassa -
ja tekevätkö ne yhteistyötä kentällä siinä, että Iran pienentää toimintaa -
monilla alueilla, jotka uhkaavat suoraan Israelia?
Vastaus molempiin kysymyksiin on myönteinen. He ovat samalla viivalla -
ja tekevät yhteistyötä kentällä joissakin osissa Syyriaa, -
pääasiassa kaakossa Israelin ja Jordanian rajojen tuntumassa.
Ja mikä herätti hämmästystä, -
olivat ulkoministeri Pompeon ja suurlähettiläs Jeffreyn kommentit.
He kertoivat USA:n toivovan, -
että venäläiset pysyvät Syyriassa sillä ehdolla, -
että kaikki muut lähtevät. Siis turkkilaiset ja iranilaiset.
Hiljattain Iran ja sen välikädet ovat siirtäneet suurimman osan joukoista -
Israelin rajan tuntumasta, koska Israel on tehnyt iskuja.
Israel ei poikkeuksellisesti ole peitellyt tehneensä näitä ylläkköjä.
Se on kertonut julkisesti osasta niitä luodakseen pelotevaikutusta.
Viesti on mennyt perille Iranissa. He eivät tahdo lisää menetyksiä.
Osa henkilökunnasta ja kalustosta on siirretty pois Damaskoksen alueelta.
Se sijaitsee vain 40 kilometrin päässä Israelin rajalta Golanilla.
Nyt on puhuttu vain linjauksista. On tärkeää puhua myös politiikasta.
Mikä on Trumpin hallinnon intressi nyt vaalien lähestyessä?
Tietenkin se tahtoisi kiitosta poliittiselta tukijoukoltaan -
eli evankelisilta tukijoilta ja muilta siitä, -
että se tunnustaa Israelin suvereniteetin osista Pyhää maata.
He eivät silti tahdo yllyttää mm. jordanialaisia, palestiinalaisia -
ja käynnistää pientä sotaa aivan vaalien aattona.
Se ei olisi viisasta poliittista toimintaa vaalipäälliköiltä.
Siltikö, vaikka Iran tukee avoimesti kilpailijaa eli Bideniä presidentiksi?
Se on aivan toinen kysymys.
Vuonna 1980 Khomeini tuki Reagania, -
koska hän tahtoi kostaa Carterille epäonnistuneen pelastusyrityksen -
puoli vuotta ennen vaaleja.
Iran saattaa siis ottaa kantaa vaaleihin.
Näin kävi myös vuonna 1988 Iran―Contra-skandaalissa, -
jossa varapresidentti ja sittemmin ehdokas Bush -
oli kytköksissä asiaan.
Se ei lopulta haitannut häntä vaan hän voitti Michael Dukakisin.
Siitä huolimatta Iran saattaa yrittää auttaa tai haitata ehdokkaita.
Palestiinalaisasian osalta ei ole kiire kaikkien näiden vuosien jälkeen -
liittää Länsirantaa tai Jordaninlaaksoa Israeliin.
Se voidaan julistaa jo mutta toteuttaa vasta vaalien jälkeen.
Dan Diker, mitä ajattelette -
suurlähettiläs James Jeffreyn Syyriaa koskevista kommenteista?
Hän on myös toiminut USA:n intressien turvaamiseksi -
niin Turkissa kuin Syyriassa.
Missä määrin Yhdysvallat on vielä mukana Syyrian konfliktissa?
Trumphan julisti pari kuukautta sitten, että joukot vedettäisiin pois.
Yhdysvallat ja Israel ovat samoilla linjoilla Iranin läsnäolosta Syyriassa.
Samalla Israel painostaa sotilaallisesti paljon terrorismia vastaan.
Ulkomaisten medioiden mukaan Israel on tehnyt hyvin aktiivisesti iskuja -
Iranin vallankumouskaartin tukikohtiin Syyriassa.
Yhdysvallat tahtoo varmistaa, -
että Israelin kansalliset turvallisuusintressit eivät horjuta -
Yhdysvaltain kriittisiä intressejä.
Yhdysvallat harjoittaa mahdollisimman voimakasta -
diplomaattista painostusta Irania vastaan.
Lokakuun 24. päivänä -
asevientikiellon Iraniin odotetaan umpeutuvan.
Yhdysvallat tahtoisi jatkaa kieltoa.
He tahtovat varmistaa, että USA:n ulkoministeri, presidentti -
ja Israelin pääministeri Netanjahu -
ja hänen kiertävä pääministeri- kumppaninsa Gantz ovat yksimielisiä:
molempien maiden herkät intressit täytyy saada tasapainoon.
Myös Venäjä on siihen kytköksissä -
ikään kuin sotilaallisena ja diplomaattisena ankkurina Syyriassa.
Silverman, miten näet asian?
Iranin rintamaa on saatu hillittyä viime aikoina, kuten toisetkin sanoivat.
Qassim Suleimainin salamurha tammikuussa -
vei Iranilta suunnitelman aivot.
Salamurhataktiikka siis toimii aina toisinaan.
Ilman Suleimanin johtotaitoa -
Iranin läsnäolo Libanonissa, -
Jemenissä ja Syyriassa joutui pulaan.
Iran on myös suurissa talousvaikeuksissa koronan takia.
Se on ollut vakava isku Iranin talouteen.
Yhdysvallat on jatkanut painostusta, kuten Diker totesi.
Hyviä uutisia siis Iranin osalta. Painostusta jatketaan.
Israel ja USA ovat samoilla linjoilla Iranin suhteen.
Jos nyt palataan vielä Trumpin rauhanaloitteeseen, -
niin olen vähän eri mieltä kuin Amir Oren.
Luulen, että Yhdysvaltain hallinto tukee siirtoa jo ennen vaaleja.
Se on julkisesti sanonut, että Israel päättää asiasta.
Rauhanaloitteessa saa edetä, -
kunhan edetään jatkuvassa neuvotteluyhteydessä USA:n kanssa.
Se sisältää myös neuvottelun palestiinalaisvaltiosta -
hyvässä hengessä.
Rauhanaloite sallii Israelin tehdä tiettyjä alueliitoksia.
Israelilla on uudessa hallituksessa mukana työväenpuolue vasemmalta -
sekä keskustalaisia ja oikealle kallistuvia puolueita.
Sillä on laaja konsensus eräisiin toiminta-askeliin.
Uskon, että Yhdysvallat haluaa tukea niitä askelia nyt, -
että ne otettaisiin suunnitellusti, kuten on ilmoitettu.
Toteutus voisi alkaa heinäkuussa ennen USA:n vaaleja.
Uskon, että se loisi painetta USA:n demokraateille.
Laajaan hallitukseen kuuluu niin oikeistolaisia, keskustalaisia -
kuin vasemmalle kallistuvia puolueita. Kun laaja konsensus ottaa askelen, -
se luo painetta Bidenin väkeen ja heidän kannattajiinsa -
muuttaa äänensävyä.
Jos he aikovat olla Israel-myönteisiä -
ja jos 75 % Israelin poliittisesta kirjosta ottaa yhteisen askelen, -
demokraattinen puolue halunnee tukea sitä, -
kunhan myös muiden liittolaisten, kuten Jordanin, kanssa neuvotellaan.
Luulen, että siitä myös Pompeo tahtoo puhua.
Tahdon kysyä vielä Turkista.
Yhdysvaltain ja Turkin suhteet ovat heilahdelleet viime vuosina -
ja erityisesti viime kuukausina.
Mitä tapahtuu Turkin ja USA:n suhteissa?
Turkki on vieraannuttanut itseään Venäjästä.
Turkki on ajanut itsensä hankalaan tilaan suhteessa Israeliin, -
mikä on jatkunut jo vuodesta 2009 ja aiempaakin.
Nyt se on hankalassa tilassa myös Eurooppaan nähden.
Nyt yhtäkkiä Turkki lähettää apua USA:lle -
ja yrittää houkutella USA:ta lämmittämään uudelleen suhteita.
Hyvä kysymys. Työskentelin pitkään USA:n diplomaattina Turkin kanssa.
Se tie ei koskaan ole ollut tasainen. Suhde on aina ollut vaihteleva.
Mietitään, millaisia jatkuvia rajoitteita suhteessa on.
Turkki toimittaa toiseksi eniten joukkoja Natoon.
Sillä on lentotukikohta Incirlikissä.
Se on USA:lle kriittinen tukikohta, josta käsin USA voi käyttää valtaa -
ja tukea pyrkimyksiä esimerkiksi Afganistanissa.
Suhde on ollut haastava jo vuodesta 2002 asti.
Vaikea suhde on kestänyt 18 vuotta -
Turkin presidentti Erdoganiin ja tämän AKP-puolueeseen.
Siitä huolimatta keksimme keinoja tehdä yhteistyötä, -
koska intressit yhtenevät monin paikoin, mm. Syyriassa.
Yhteinen intressi oli ajaa Iran pois Syyriasta -
ja estää iranilaisia saamasta pysyvää jalansijaa Syyriassa.
USA löytää keinoja yhteistyöhön Turkin kanssa. Se on vaikeaa.
Mutta siksi Yhdysvaltain viranomaiset saavat ison palkan -
työskennellä sen vaikean suhteen parissa.
Ohjelman loppu lähestyy. USA:n ulkopolitiikkaan liittyy monia aiheita,-
jotka vaikuttavat paitsi Israelin myös koko Lähi-idän turvallisuuteen.
Tahtoisin lyhyen analyysin vielä jokaiselta. Oren, aloitetaan sinusta.
Irakia ei ole vielä mainittu.
Vuonna 1991 ja 12 vuotta myöhemmin Irak oli se syy, -
miksi USA puuttui asiaan sotilaallisesti. Trump tuki sitä ensin -
mutta vaihtoi kantaansa ja on nyt vahvasti sitä vastaan.
Hän tahtoo joukot kotiin jouluksi.
Hän ei tahdo Israelin puuttuvan siihen, mitä Irakissa tapahtuu nyt -
uuden USA-myönteisen Kadhimin hallituksen kaudella.
Israel voi nyt jättää iskut Iranin kuljetuksia vastaan, -
koska Iran on vaihtanut maakuljetukset Irakin kautta -
lentokuljetuksiin. Tässäkin asiassa Israel ja USA ovat samoilla linjoilla.
Diker. - Kiina on myös mainittava -
USA:n merkittävänä strategisena intressinä Lähi-idässä.
Tätä voidaan kutsua Pompeon koronavirusdiplomatian kiertueeksi.
Israel ja USA ovat vähän eri linjoilla Kiinan suhteen.
Israel odottaa solmivansa 24.5. suuren sopimuksen Kiinan kanssa -
suolanpoistoprojektista. Israel on alan suurin toimija Lähi-idässä.
USA on huolissaan Kiinan roolista koronapandemiassa.
Kiina on myös tehnyt aineettomia varkauksia -
ja muuta haitallista teollista toimintaa.
Israelin toiseksi suurin kauppakumppani on Kiina -
1,5 mrd. dollarilla ja 300 israelilaisyrityksellä.
USA:ta huolestuttaa Kiinan kiinnostus Israelin infrastruktuuriin.
Pompeon, Netanjahun ja Gantzin on keskusteltava ja sovittava asia.
Tästä aiheesta on tehtävä kokonainen ohjelma myöhemmin.
Silverman, viimeiset kommentit. - Kiitos, Jonathan.
Lisäisin tähän vain Persianlahden maita koskevan yhteisen intressin.
Saudi-Arabian muutokset öljyntoimitusjärjestelmässä -
ovat ravistelleet??? USA:n taloutta.
Se on varoitus ja asia, -
jota sekä Israelin että USA:n on käsiteltävä suhteessa Saudi-Arabiaan.
Lopuksi yhdyn Amir Orenin sanoihin Irakin myönteisistä uutisista.
Uusi pääministeri on vähemmän kiitollisuudenvelassa Iranille -
kuin edeltäjänsä.
Sekin asia rajoittaa Iranin toimintaa.
Aikamme päättyi. Kiitos seurasta, herrat Diker, Silverman ja Oren.
Kiitos myös katsojille! Ensi kertaan.
Suomennos: Maija Tuukkanen