Tere tulemast saatesse!
Vaenutegevus Süürias näib jätkuvat.
Nüüd on tähelepanu koondunud loodesse, Idlibi maakonda,
kus sõdivad omavahel Türgi ja Assadi väed.
Kas see võib kaugemalegi levida ja kuidas mõjutaks see Iisraeli?
Stuudios vestlevad
dr Nir Boms, Tel Avivi Ülikooli Moshe Dayani Keskuse teadlane,
TV7 analüütik Amir Oren ja prof Zeev Hanin,
Vene ja Lähis-Ida uuringute ekspert Bar Ilani ja Arieli Ülikoolides.
Hr Oren, millised on viimased arengud antud konfliktis?
Maroko Atlandi ookeani rannikult Pärsia laheni leiab araabiamaailmas
dünastiatega monarhiaid.
Kuid mittemonarhiates
pole ükski suguvõsa kauem võimul olnud kui Assadi perekond.
Tänavu novembris on nad võimul olnud juba 50 aastat.
Alates 1970. a novembrist oli 30 aastat võimul isa Hafez Assad
ja viimased 20 aastat on võimul olnud tema poeg Bashar Assad.
Nad on valitsenud Süüriat mitmete kriiside vältel.
Nad pole just pehme käega olnud.
Kui Idlibi maakond viimasena Assadi valitsusele vastu hakkas,
otsustas ta rünnakut alustada.
See näib füüsikaseadustele vastavat.
Kui piisavalt palju survet avaldada, peab miski järele andma.
Antud juhul peavad järele andma sajad tuhanded tsiviilelanikud,
kellest on saanud pagulased.
Neid tõugatakse Türgi piiri poole.
Türgi püüab tekitada vastusurvet
ning lõi Türgi ja Idlibi maakonna vahele
rohkem kui 30 km pikkuse turvatsooni.
Kuidas võitleb Türgi Assadile lojaalsete vägedega?
Mis saab nende vahele jäävatest kurdidest?
Ja kas ameeriklased tulevad appi?
Lisaks nõuab vastust küsimus, mis saab pagulastest?
Kas Türgi võtab nad vastu?
Sel juhul reageeriks Euroopa äärmiselt negatiivselt,
sest ei saa ega taha nii suuri pagulashulki vastu võtta.
Või kavatseb Türgi pagulased tagasi lükata,
millele järgneks tõsine humanitaarkriis?
Tahaksin kuulda teie arvamust, dr Boms.
Millega Idlibi maakonnas tegu on?
Kui Assadi valitsus võitles eri piirkondades
ja Süürias maid tagasi vallutas,
sõlmisid nad kokkuleppeid Islamiriigi, Tahir al-Shami
ja teiste džihaadirühmitustega.
Nad jäeti ellu ja koliti peredega Idlibi maakonda,
kus kavatseti nendega hiljem tegeleda.
Paljud neist rühmitustest nõustusid ja kolisid Idlibi.
Kõik ei soostunud.
Osa ühines Süüria armeega ja osa põgenes mujale.
Džihaadirühmituste viimane kants asub siiski Idlibi maakonnas.
Seal tegutsevad Tahrir al-Sham, al-Qaeda, ISIS
ja teised radikaalsete islamirühmituste harud.
Nemad kontrollivad piirkonda.
Türgi toetab neid ja nad on lubanud Türgit mitte rünnata.
Türgi ja džihaadirühmituste vahel valitseb huvitav dünaamika.
Assadi valitsus aga kuulub šiia islami koolkonda
koos Hezbollah ja Iraani toetatud vägedega.
Nende ca 70 000-pealine armee
on end sisse seadnud piirkonna strateegilistes paikades.
Arv ei pea ilmselt paika, kuid nii nad teatasid.
Oleme kuulnud, et armee ja varustus on teinud olulisi edusamme.
Kuidas Türgi sellele reageerib?
Pooltevahelistes lahingutes on hukkunud 14 türklast
ja üle 50 süürlase. Mis toimub?
Lisan paar mõtet sellele suurepärasele sissejuhatusele.
Sõja algul kaotas Assad kontrolli
enamuse üle Süüriast.
Vähehaaval suudeti
Venemaa ja Iraani abil osa territooriume tagasi vallutada.
Strateegiaks oli mässulistega kokkulepped sõlmida.
Nad jätsid oma varustuse mässuliste kontrollitavaile aladele.
Nende lepingute käigus osa põgenes.
Mõned põgenesid juba enne Süüria armee saabumist.
Paljud neist jõudsidki Idlibi, sest see oli mässuliste viimane kants.
See oli viimane piirkond, mida Süüria valitsus vallutada püüdis.
Seal oli tugev mässuliste armee,
keda toetas põhjas Türgi.
Kõige rohkem oli Idlibis ca kolm miljonit inimest.
See polnud kerge ka neile.
Sinna oli saabunud rivaalrühmi, mis on tekitanud pingeid.
2018. a lõpuks oli Assadi valitsus vallutanud
enamiku Süüriast ehk ca 70 protsenti.
Idlib on endiselt üks mässuliste viimaseid kantse.
Idlibi ei taheta tingimata terviklikult vallutada,
kuna võitlus oleks raske.
Eesmärgiks on vabastada strateegilisi alu, näiteks maanteid.
Viimasena vallutati Saraqibi linn,
sest see avas strateegilise tee Damaskusest põhja.
On teisigi märkimisväärseid faktoreid.
Peamiselt kurdi küsimuse tõttu rääkis Türgi,
et tegi Süürias edusamme kolmel erineval rindel.
Nad haarasid kontrolli Afrini provintsis ja liikusid kaugemale.
Türgi teatas, et jääb kohale, sest toetab osasid mässulisi,
et kasvatada oma mõjuvõimu ja kohalolu
ning tagamaks, et kurdid ei taotleks iseseisvamat autonoomiat,
mis võiks ohustada Türgi kurdide liikumist.
Türgi on rahul praeguse seisuga
ega taha, et Assadi armee kaugemale põhja liiguks.
Assadi kogub jõudu ja saab toetust juurde.
Ta tahab uuesti kurdi alu ja Süüriat kontrollida.
Süüria pole rahul praeguse seisuga, kus kohal on türklased, iraanlased,
venelased, ameeriklased, kurdid ja ka mässulised.
Nad tahavad vähehaaval osadest neist lahti saada.
Nüüd käib lahing Idlibi pärast.
Nagu Süüria sõjas näinud oleme,
ei hoolita selleski lahingus inimõigustest või -eludest.
Olen näinud viimastel nädalatel tõeliselt hirmsaid pilte,
kus Süüria sõdurid sõjakuritegusid sooritavad.
Probleem on selles, et nad pole vastamisi üksnes mässulistega,
vaid ka Türgi armeega.
Eelmine nädal tulistati alla Türgi helikopter.
Vabandust, Süüria helikopter.
Seda tegid ehk mässulised, kes saavad Türgilt relvi,
mille abil on võimalik helikoptereid alla tulistada.
See süvendab hõõrdumist.
Assad püüab oma toetajatega uusi alu tagasi vallutada.
Türgi aga tahab seisu säilitada.
Rääkisid Süüria sõdurite hirmutegudest.
Üks mu allikaid Süürias rääkis, et Idlibi lahingus on asi kättemaksus.
Neil on meeles, kui üks islamimässuliste rühmitus,
mida toetasid sunniidid,
paigutasid oma naised ja lapsed inimkilpidena
oma relvi ja varustust kaitsma.
Assad pidi pered tapma,
et edendada oma strateegilist sõjataktikat.
See on kohutav.
Sõda pole mäng, vaid tekitab suurt kahju mõlemale poolele.
Ma ei püüa õigustada oma allika avaldusi,
vaid mõista poolte vahel valitsevat viha ja dünaamikat.
Prof Hanin, rääkisime dr Bomsiga pagulastest,
kes on peamiselt džihadistide pereliikmed.
Paljud neist põgenevad ja jätavad oma pered,
et võidelda pealetungiva Assadi režiimiga,
keda toetavad muidugi Venemaa õhujõud.
Samas püütakse säilitada ISISe ideoloogiat.
Kuidas saab Türgi sellega tegeleda?
Ütlesid Amir Oreni sõnavõtu ajal,
et Euroopa blokeerib pagulaslaine oma aladele.
Kas see on üldse võimalik?
Tänapäeval on kõik põhimõtteliselt võimalik.
Siin tuleb eristada kaht probleemi.
Inimeste eest tuleb hoolitseda.
See on ka Süüria konfliktipoolte sümbol,
mida kasutatakse oma eesmärkide saavutamiseks.
Ühelt poolt on Süürial Venemaa toetus,
ning liitlastena Iraani toetatud väed.
Nad kasutavad olukorda ära, väites, et on ainus tahk,
kes suudab korra taastada.
Samas kutsub see teisi pooli konflikti sekkuma,
et mingit kompromissi saavutada.
Näiteks Venemaa osutab toetust Assadi režiimile
ja selle tegevusele.
Olen rääkinud Moskvas inimestega ja lugenud ajalehti
nii ametlikult kui ebaametlikult.
Neist kujuneb pilt, et Venemaad huvitab vaid vahendajaroll
konflikti poolte vahel.
See puudutab eelkõige regiooni suurriike.
Venemaa ei ole vahendajaks nende ja USA vahel.
Aga näiteks Astana kuulub nende sõnul neile.
Selle taktika abil suudavad nad lahendada probleeme,
nagu mainitud pagulaste probleem.
Hetkel seda taktikat eriti pole.
Astana linna enam ei eksisteeri.
Linn on, kuid selle nimi on nüüd Nur Sultan.
Ometi usuvad nad, et Astana taktika aitab probleemi lahendada.
Hetkel on Türgi peaaegu mängust väljas.
Põhjused leiab Venemaa ja Türgi suhetest.
Türgi ei aktsepteeri Venemaa rolli õiglase vahendajana.
Erimeelsusi on vähemalt neljas asjas.
Esmalt mängib Türgi kahte väravasse: Venemaa ja USA omasse.
See Moskvale ei meeldi.
Teiseks ei aktsepteeri Türgi Venemaa mänge
gaasitransiidikanalite vallas,
sest Türgi tahab saada energiaveokeskuseks
ida-lääne suunal.
Lõpuks ja tähtsaimana
ei aktsepteeri Türgi ka Venemaa plaani,
mida varem ei eksisteerinud.
Selle järgi ei jagata Süüriat lõppfaasis Astana formaadi järgi
konfliktis osalenud poolte mõjusfääride vahel.
Selle järgi läheb kõik Assadi valdusse Venemaa kaitse all.
Seepärast laseb Venemaa Iisraelilgi Süürias oma tahtmist teha.
Vähemalt on öeldud, et Iisrael võib teha mida tahab
Süürias olevate Iraani ja Iraani-meelsete vägedega.
Selle valguses on arusaadav,
miks on Venemaa ja Türgi üha rohkem riius
Liibüas, Süürias ja mujal regioonis.
Erinevad pooled kasutavad pagulasteemat ära oma huvides.
Venemaa ja Türgi peavad endiselt kõnelusi
Ankaras ja Sotšis.
Samal ajal annab Kreml selgelt mõista,
et Idlibi džihaadirühmitused
ründavad nii Süüria kui Vene vägesid
eriti Latakias ja Tartusis.
Venemaale see ei meeldi.
See võis provotseerida Assadi režiimi
oma praegust rünnakut alustama.
Absoluutselt.
Moskva ei usu Türgi selgitusi Idlibi sündmuste kohta.
Nad usuvad, et see on teise poole süü.
Hiljuti tulistati alla veel üks lennuk, kuid see on teine teema.
Hr Oren?
Muidugi huvitavad Venemaad tema enda huvid.
Ta tahab kontrollida rannikuala.
See ulatub Türgi põhjapiirilt,
endisest Alexandrettast ja tänasest Hatay'st
lõunasse, Liibanonini välja.
Selles sektoris asub Latakia sadam
Venemaa Vahemere laevastiku jaoks.
Ka Khmeimim on Venemaa tähtsaim õhubaas Süürias.
See on nende peamine prioriteet.
Idlibi maakonnal on selle territooriumiga piir.
Venemaa tahab Idlibis vaikust ja rahu ning konfliktide lõppemist.
Sest lisaks Assadi režiimi stabiilsusele ohustavad need ka Venemaad.
Kui heidame pilgu mõne aasta taha,
siis miks Venemaa ja USA Süüria konflikti sekkusid?
ISISe pärast.
Viimasel ajal pole ISISest palju räägitud, kuid nad on olemas.
Ameeriklastele teeb muret see, mis toimub Kesk-Süüria kõrbes
Palmyra ja Deir ez-Zori vahel.
Tähelepanu on koondunud Idlibile või teistele konfliktialadele,
ntks Iisraeli rünnakutele Iraani vägede vastu
Damaskuse kandis.
Samal ajal re-organiseerub Kesk-Süürias ISIS.
Tal pole kalifaati,
kuid ta tõhustab oma positsioone, vallutab väikekülasid ja -linnu,
ning teeb reide transpordikanalitele.
ISISest võib taas suur probleem saada.
Ameeriklased on juba teatanud, et lahkuvad.
See tekitab Venemaa jaoks suure probleemi.
Nad peavad otsustama, kas aitavad Assadil ja Iraanil
ISISe vastu võidelda.
Süüria konfliktis pole alalisi liitlasi.
Ühel päeval võitleb Venemaa Türgi kõrval,
kuid Liibüas ja Ukrainas pole nad liitlased, vaid rivaalid.
Räägime praegu tänasest olukorrast.
Homme võivad tänased sõbrad olla vaenlased ja vastupidi.
Mainin vaatajaile teadmiseks, et ISISe nimi araabia keeles
tähendab Iraagis ja Süürias tegutsevat Islamiriiki.
Kalifaadi ajal oli võim Damaskusesse koondunud.
Nii oli ka kuulsa sultan Salah ad-Dini ajal,
kui võim läks šiiitidelt sunniitidele.
Dr. Boms, moslemiarmeed on läbi ajaloo
Damaskusest valitsenud.
Kas islamirühmitused püüavad seda Süürias taastada?
See on osa nende ideoloogiast ja sümbolismist.
Vana kalifaadi taastamine
tõukas inimesi 60 riigist ISISega liituma.
See oli üks nüüdisajaloo tõhusamaid ja edukamaid kampaaniaid,
kuni see kestis.
Sektantlikul ajastul,
kui valitseb ühine hõimuidentiteet,
õnnestus Islamiriigil õhutada inimesi eri maadest ja rahvastest,
kel polnud ühist keelt, rahvust ega kultuuri.
Neid ühendas vaid ideoloogiline ja usuline fanatism.
See on olnud märkimisväärne faktor.
Lisaksin midagi
kolleegide mainitud püsivate vaenlaste kohta.
Venemaa poliitika on veidi erinev olnud.
Venemaa oli Süürias juba enne konflikti algamist.
Ta osales konflikti algusest peale ja sekkus üha enam
pärast Iraani lepingut.
Konflikti poolte väsides märkas Venemaa,
et suudab olukorra kergelt oma liitlase kasuks pöörata.
Venemaa liitlassuhted on olnud püsivamad.
Venemaa uuendas äsja rendilepet Khmeimimi õhubaasi suhtes.
Venemaa on selgelt näidanud, et ei kavatse lahkuda.
Ta ei taha, et Süüria olukord mõjutaks tema enda huve
jääda regiooni poliitilistel ja julgeolekulistel põhjustel.
Räägime nüüd olukorra mõjust Iisraelile.
Hr Oren, tahaksin kuulda Teie nägemust.
Olete rääkinud erinevate ametnikega põhjarinde olukorrast.
Kas Iisrael muretseb olukorra pärast Põhja-Süüria piiril?
Iisrael on püüdnud ka peatada Iraani katseid relvi smugeldada
ja teisi operatsioone. Olge hea.
Egiptuse rahulepingu järel oli Süüria Iisraeli põhivaenlane.
Iisraeli kaitsejõud
ehitati Süüria ohuga tegelema.
Süüria olukorra muutumise tulemusel viimase 9 aasta jooksul
on see oht kadunud.
Nüüd reorganiseerivad nad oma vägesid ja varustust
eriti lõunas Iisraeli piiril.
See pole Iisraeli jaoks suurim Süüriast lähtuv oht.
Nende maa-maa-tüüpi raketid tunduvad ohtlikumatena.
Eelkõige on Süüria lähtebaasiks Iraanile ja selle liitlastele,
ning Hezbollah'le.
Mis puudutab Iisraeli ja Venemaa suhteid seoses Süüriaga,
siis Iisrael peab president Putini nägemust
kaitseministeeriumist sõbralikumaks.
Alati, kui toimub mingi intsident,
teeb Šoigu juhitud kaitseministeerium ülimalt sõjakaid avaldusi.
Presidendibüroo avaldused on aga mõõdukamad.
Seepärast paigutamegi Sergei Šoigu ja Sergei Lavrovi eri sõjaleeridesse.
Sõpruse prioriteedinimistus on kõrgeimal kohal presidendi valitsus,
seejärel kaitseministeerium
ja siis välisministeerium.
Mida madalamale tulla,
seda vähem sõpru leiab.
Kaitseministeeriumi deklaratsiooni väitel
kasutas Iisrael reisilennukit kaitsevarjuna,
et rünnata iraanlaste
ja süürlaste positsioone
Iisrael ründas tegelikult ilmselt esimest korda Venemaa relvaladu.
See ei meeldinud Venemaa kaitseministrile relvade vähesuse tõttu.
See ei mõjuta tingimata maadevahelist teineteisemõistmist.
Iisrael ründas seega Süürias Venemaa lõhkeainevarusid?
Mitte Vene sõdureid.
See pole eriti tõhus, kuid nii Moskvas väidetakse.
Dr Boms, küsin lühidalt teie nägemust selle kohta.
Põhja-Süüria rinne Iisraelile erilist muret ei tee.
Iisraeli väljakutseks on seal kanda kinnitavad Iraani väed
ning territooriumid Iraani, Iraagi,
Süüria ja Liibanoni teljel, kus asuvad Hezbollah' väed.
Iisrael peab keskenduma nende võimekuse nõrgendamisele,
sõltumata Idlibi olukorrast.
Ka Assadi valitsuse haprus
muudab Assadi justkui Iisraeli pantvangiks.
Kõik teavad, et Iisrael suudaks ta soovi korral kukutada.
Iisrael ei tee seda, sest arvestab ka Venemaa huvidega.
Kui Assad ületab piiri, on tema režiim ja elu ilmselt ohus.
Moskva on siiski kõigeks valmis.
See on tänaseks kõik. Aitäh, dr Boms, hr Oren ja professor Hanin.
Aitäh, head vaatajad! Järgmise korrani.
Nägite äsja Jeruusalemma Stuudiot.
TV7 Jeruusalemma tööd saab toetada helistades Eesti annetustelefonil
900 1777 (kõne hind 7 euri)
või ekraanilolevate kanalite kaudu. Annetada saab ka PayPali kaudu.
Lisainfo: www.tv7.ee
Tõlge: Monika Jaaguri