Tere tulemast saatesse!
Enne kui täna alustame,
peame kahetsusega hüvasti jätma ühe sõbra ja kolleegiga,
kes tihti meie saateis osales.
Meie seast lahkus see nädal Dr Emily Landau,
üks Iisraeli juhteksperte tuumarelvade leviku tõkestamise alal.
Teda jäävad igatsema nii sõbrad kui vaatajad.
Uue aasta alates
on nii Iisraeli luurekogukond kui väliseksperdid ja mõttekojad
avaldanud igaaastaseid hinnanguid Iisraeli julgeolekuolukorra kohta.
See hõlmab ka uue laiema konflikti võimalust,
kuhu võidakse tõmmata ka juudiriik.
Mis ootab Iisraeli riiki ja rahvast 2020. a?
Stuudios on brigaadikindral reservis Yossi Kuperwasser,
Lähis-Ida arengute projektijuht
Jeruusalemma Avalike Suhete Keskusest,
TV7 analüütik Amir Oren ja dr Eran Lerman,
Jeruusalemma Strateegia- ja Julgeolekuuuringute Instituudi asejuht
ja Shalemi kolledži lektor.
Hr Oren, kas teeksite ülevaate
Iisraeli julgeolekuväljakutsetega seotud arengutest?
Esmalt paar sõna protseduuride kohta.
Minu kolleegidel siin on pikk ekspertiis luurekogukonna töös
nii igaaastaselt kui vajadusel igapäevaselt.
Nad osalesid mainitud analüüsi koostamisel,
mille hiljem kinnitas sõjaväeluure juht. Seejärel esitleti seda kabinetile.
Asja mõte on selles,
et Iisraelis juhib just sõjaväeluure
igaaastaste hinnangute koostamist.
Kuigi armee ja luure
on rahva valitud kabineti alluvuses,
siis Yossi ja Erani kirjatööd
on muutunud nö seaduseks.
Tähtsaim fraas,
mida kõik tavaliselt esimesena sellest analüüsist otsivad,
on uue sõja puhkemise tõenäosus.
Selle õppetunni saime 1973. a sõjast,
mida peeti mõruks üllatuseks.
Viimaste aastate valitsevaks konsensuseks
nii luureekspertide seas kui ka valitsuses on see,
et ettekavatsetud sõja risk
Iisraeli vaenlaste poolt pole kõrge.
Vaenlaste all mõeldakse naabreid, palestiinlasi või Iraani.
Seekord on asjalood teised.
Ohu märgid on kogunenud mitmel rindel.
Kardetakse, et kui peaks lahvatama kokkupõrge,
ei piirdu see vaid ühe konkreetse rindega,
vaid võib hõlmata kõiki Iisraeli piire.
Kindral Kuperwasser, sellest on möödas nädal,
kui USA otsustas teha atentaadi
Iraani Revolutsioonikaardi Qudsi üksuse ülemale
Qassem Suleimanile.
Uueks ülemaks määrati juba tema asetäitja.
Iraanlased lubavad kättemaksu.
Iisraeli hinnangud on olulisimad riigi julgeolekuvajaduste aspektist.
Kuid Iisraeli huve puudutavad ka teised regionaalsed elemendid,
sh USA armeelaste käekäik jne.
Kuivõrd on praegune hinnang paigas?
Või on see pragmaatiline vaade,
mis vajab olenevalt olukorrast
pidevat korrigeerimist.
Muidugi tuleb seda pidevalt kohendada,
kuna olukord muutub.
Muutub ka riski tase.
Kuid see, mida praegu näeme,
on võitlus pragmaatikute ja Lähis-Ida radikaalide vahel,
kellest viimased pärinevad peamiselt Iraanist.
See võitlus on viimase kuue kuu jooksul muutunud.
Kuna USA võttis tuumalepingu kontekstis Iraani vastu kasutusele
maksimaalse surve kampaania, mis mõjutab kõiki sektoreid,
on neist saanud selle võitluse osa.
See muutis regioonis võimutasakaalu pragmaatikute ja radikaalide vahel.
Iraanlastel pole sellele muutusele head vastust.
Nad on frustreeritud
ja püüavad kasutada jõudu surve vähendamiseks. Edutult.
Iraanis on kaks vastakat lähenemist
olukorra lahendamise suhtes.
Üks neist ütleb: "Seda probleemi on võimatu lahendada,
nii et räägime ameeriklastega." Kuid see on väga kulukas
Iraani režiimi staatuse suhtes nii regioonis ja mujal.
Teine võimalus on kasutada veel rohkem jõudu
ja valada ameeriklaste verd.
Kuna aasta on USA-le tähtis valimiste tõttu,
ei saa nad verevalamist lubada ja annavad ehk järele.
See oli Suleimani lähenemine.
Nüüd on sellest saanud ka Iraani režiimi lähenemine,
sest praegu on võimatu läbirääkimistele naasta.
Ma ei oska öelda, mida nad täpselt teevad,
kuid nad tõstavad panuseid.
Sellise äärmuspoliitika võtsid nad omaks juba varem,
aga kuna see pole ameeriklaste kurnamissõjale mõjunud,
tõusid nad taseme võrra kõrgemale ja ründasid USA sihtmärke.
Ameeriklased vastasid jõuliselt. Nad elimineerisid Suleimani enda
ja ähvardasid rünnata veel 52 sihtmärki.
Iraanlased mõtlevad nüüd,
kuidas oma reaktsiooni tõhustada.
Peame Iisraelis meeles pidama,
et oleme Iraani ja tema toetajate potentsiaalsed sihtmärgid.
Iraanlaste leeri kuuluvad Hezbollah,
Iraani-meelsed ja Iraani toetatud palestiinlaste rühmitused.
Kui eelolevat aastat vaatame,
siis nad kõik võivad mingis etapis osaleda vägivaldsustes Iisraeli vastu.
Sel juhul peab Iisrael reageerima.
Üks asi on siin olukorras selge peame olema ülivalvsad
ja valmis ära hoidma kõiki rünnakukatseid.
Parem on seda ennetada, kui tagajärgedega tegeleda.
Me ei saa garanteerida, et suudame kõige eest hoolitseda,
kuid viimastel aastatel
on meil õnnestunud edukalt peatada Iraani rünnakuvõimeid meie vastu.
Kui suudame seda edukalt jätkata,
siis ohu tase väheneb,
kui mitte, võime sattuda mõnda suuremasse konflikti.
Veel üks mõte.
Ja isegi kui see meid tabaks, siis fakt, et selles osaleb ka USA,
on nö lootuskiireks,
et heade leer - pragmaatikud ja teised,
on sel juhul eelisseisus.
Dr Lerman, kui vaatame eelmise nädala operatsiooni,
siis Jeruusalemm tervitas seda soojalt.
Samas üritati ettevaatlikult distantseerida Iisraeli osalust selles.
Nii püütakse vältida
tulevases võimalikus konfliktis märklauaks sattumist.
Kuigi tõenäosus, et seda vältida suudame, on piiratud.
Kas atentaat Suleimanile
piirab Iisraeli võimalusi oma lubaduste täitmisel?
Näiteks, üks Iraani esimesi vastuseid
oli taganeda koheselt JCPOAst, 2015. a tuumalepingust.
Kas Iisrael võib rünnata Iraani tuumaambitsioone
ilma USA heakskiiduta?
Ma ei usu, et see aktuaalne oleks.
Iraani ja tuumaküsimuses on koostöö,
koordineerimise ja mõistmise tase
Iisraeli ja USA vahel pretsedenditu.
Vaatleme seda kahe erineva teemana.
Iisrael ei distantseerunud USA operatsioonist Suleimani vastu,
et vältida rünnakuobjektiks sattumist, vaid et mitte anda Iraanile võimalust
levitada maailmas lugusid Iisraeli konspiratsioonist,
mis olevat väidetavalt kõige Iraaniga toimuva taga.
Vastutus Suleimaniga toimunu eest
lasub selgelt Iraani otsusel rünnata Ameerika objekte.
See polnud Iisraeli käivitatud operatsioon,
vaid selle tulemus,
et Iraan astus eskalatsiooniredelil sammukese kõrgemale,
nagu kindral Kuperwasser kirjeldas.
Ameeriklased ja president Trump
otsustasid valida erinevate vastusevariantide seast
demonstratsiooni iraanlastele,
mille järgi USA-l on nn eskalatsiooni- ja heidutusteoorias
eskaleerimise osas paremus.
Kui iraanlased viskavad tooli, viskavad nemad laua.
Kui Iraan viskab kummuti, viskab USA terve maja.
USA on niivõrd võimekas, ja antud sõnumi järgi ka nii brutaalne,
nagu president on Twitteris väljendanud,
et USA-l on olemas kõik vajalik. See maksab muidugi 2 triljonit USD,
kuid nad suudavad eskaleerimises domineerida.
Lõpuks peame siiski Suleimanist ja tema eest kättemaksmisest
kaugemale vaatama.
JCPOAst loobumine ei olnud Suleimani salamõrva tulemus.
See oli ajastatud protsess,
mille neljas samm oli juba välja kuulutatud,
nii et viies oleks varem või hiljem niikuinii tulnud.
Rünnak mõjutas graafikut ehk ainult mõne nädala või kuu võrra.
Lõpptulemus oleks olnud sama.
Iraan kavatseski loobuda JCPOA piirangutest.
Kas 2020. aastal võib puhkeda sõda?
Vaatleme 2020. a teist poolt.
Just seda JSS 2020 analüüs käsitlebki.
Kui Iraan 2020. teise poole eel mitte üksnes ei räägi sellest,
vaid tõesti rikub JCPOA lepingut nii,
et rikastab esmalt rohkelt uraani 3,5 % tasemeni
ning sealt 20 protsendini ja teeb sellest veel tuumamaterjali,
peab USA või Iisrael või mõlemad tegutsema.
Hr Oren, NATO on USA tegevusele toetust väljendanud.
Kuid mis NATO tegelikult täna on?
Türgi väitel USA otsus üksnes teravdas pingeid Lähis-Idas.
Türgi on hetkel NATO lahutamatu osa ja selle suuruselt teine riik.
Kuidas Iisrael hetkel Türki suhtub?
Kas teda vaadatakse nüüd teises valguses?
2020. a on põhjarindel nii vanu väljakutseid
kui uusi, veelgi domineerivamaid.
NATO koostas aasta lõpus tabeli
liikmesriikide panuse kohta ühisesse kaitsesse.
Nii Trump kui tema eelkäijad
on rääkinud vastutuse jagamisest.
Selgus, et kaitseeelarve, millele dr Lerman viitas,
oli Obama ajal suurem kui see Trumpi ajal on iial olnud,
kuigi ta sellest pidevalt räägib.
Aga kuna kujutluspildid on vahel tegelikkusest tähtsamad,
teatakse maailmas fakti, et Trump andis kaitsesse rohkem raha
muidugi Kongressi loal.
Türgi on NATO liikmena teistele liikmetele pinnuks silmas,
sest NATOs vajatakse otsustamiseks konsensust.
Iisraeli jaoks on Türgi hetkel perifeerne teema.
On nii palju teisigi ohte ja vaenuvägesid.
Võib-olla mõjutab Iisraeli Liibüa olukord.
Türgi on saatnud vägesid Liibüasse.
Türgi ähvardab Iisraeli, Küprose,
Kreeka ja ka Itaalia koostööd gaasijuhtme vallas.
Võimalik, et Erdogani juhtimisel tekib aktiivne Türgi rinne.
Aga praegu on Iisraelil käed muid muresid täis -
Iraan, Hezbollah, Hamas ja palestiinlaste Islamidžihaad,
jõudu koguv Süüria armee,
kui Bashar al-Assadil õnnestub oma riik stabiliseerida.
Türgi on Iisraeli ähvardavate ohtude nimistus alles lõpus.
EastMedi gaasijuhtme kohta tahtsin küsida dr Lermanilt
veidi hiljem. Esmalt siiski kindral Kuperwasser.
Hamasi juht Ismail Haniyeh
osales Teheranis Qassem Suleimani matustel.
Talle sai osaks ka au pidada Iraani kindrali matusekõne.
Kas palestiinlased hakkavad rääkima aktiivsemalt
Iraani osast Iisraeli-vastasel rindel?
Hamasi ja Islamidžihaadi palestiinlased
on osa Iraani teljest.
Nad on saanud Iraanilt tehnoloogilist, majanduslikku ja poliitilist abi.
Nad peavad Iraani leinaajal talle oma pühendumust näitama.
Nad teevad seda seetõttu, et kuuluvad radikaalsesse telge,
mis võitleb pragmaatikute vastu isegi palestiinlaste seas,
kuid laiemalt kogu Lähis-Ida areenil.
Nad osutasid toetust, kuigi see oli neile kahel põhjusel riskantne.
Esmalt püüavad nad lahendada oma tüli Egiptusega.
Egiptus käskis neil vältida toetust, kuid ometi nad tegid seda.
Teiseks püüavad palestiinlaste rühmitused
jõuda Iisraeliga mingi kokkuleppeni, mis tagaks stabiilsuse gazalastele
ja sektori naabruses elavaile iisraellastele.
Kokkuleppele jõudmine on nende endi huvides.
Nad väljendavad toetust Iraanile, kuid hoiduvad Iisraeli ründamast,
sest teavad, et Iisrael suudab karmilt vastata,
nagu ka Egiptus.
Egiptus suhtes usutakse, et tema vihastumine on üürike.
Iisraellased aga ei unusta ja see on problemaatiline.
Palestiinlaste asja mõjutab tänavu veel üks asi.
Kõik on ühel või teisel moel seotud sellega, et USAs on valimised.
Ameeriklased tutvustavad mingis faasis
oma rahuplaani palestiinlaste ja Iisraeli konfliktile.
Palestiinlased peavad siis sellele kuidagi reageerima.
Ka Fatah' ja Palestiina omavalitsuse rahvas,
nagu Abbas ja teised, peavad plaani kritiseerima.
Hamasi vastupanu projektile süveneb veelgi.
Nad juba ootavad 30. märtsi, mida nad nimetavad Maapäevaks.
Siis tahavad nad mingis ulatuses jätkata oma tegevust Gaza piiril.
Siis võib mingi ebastabiilsus tekkida.
Mastaabilt on see muidugi väiksem,
kui võib oodata iraanlastelt koos oma toetajatega.
Seda tasub siiski meeles pidada.
Rahuplaan tekitab Iisraeli ja palestiinlaste konfliktis kaost.
Dr Lerman, gaasijuhtmest on räägitud
nii viimastel kuudel kui aastatel. Viimastel nädalatel debatt hoogustus,
kui Türgi ja Liibüa allkirjastasid lepingu
eksklusiivse majandustsooni kohta oma territoriaalvetes (EEZ).
Seda pole tunnustanud ei lääneriigid ega rahvusvaheline üldsus.
EL reageeris sellele üsna raevukalt. - Jah, suhteliselt karmilt.
Kui suureks väljakutseks on see Iisraeli jaoks
seoses Küprose ja Kreekaga sõlmitud gaasijuhtmelepinguga?
Kas see tekitab samasuguse olukorra nagu mõne nädala eest,
kui Türgi merevägi sundis Iisraeli uurimislaeva
Küprose territoriaalvetest lahkuma
võimalike tagajärgede tõttu?
Pinged võivad küll süveneda, kuid vaevalt see lahinguni viib.
Vähemalt pole me üksi.
Türklased joonistasid oletatava, diagonaalse EEZ-koridori
Fayez Serraji valitsusega, kes valitseb Tripolit,
mitte kogu Liibüat.
Koridori sihiks on blokeerida Küpros ja Egiptus.
Iisrael Erdogani valitsusele ei meeldi,
kuid Egiptusega on Türgi peaaegu avatud konfliktis.
Türgi nimetab al-Sisi valitsust võimuanastajaks.
Nad peavad lahkunud juhti Morsit
oma kaotatud liitlaseks. - Morsi kuulus Moslemivennaskonda.
Õigluse ja Arengu partei AKP peab end Moslemisugulaskonnaks.
Lisaks mõjutab kõike Küprose teema.
Vahemere idaosa mõjutab kaks leeri,
kes mängivad kassi-hiire mängu gaasijuhtme trajektoori suhtes.
See ei pruugi tänavu kuhugi viia, sest esialgsed uurimused on pooleli.
Aga Liibüas hakkab olukord juba kuju võtma.
Iisrael on sellega äärmiselt kaudselt seotud.
Muret aga teeb see küll.
Tahame Egiptuse õitsengut.
Türgi paneme positsioonile, kus see peab muganduma.
Türgi peab ka hülgama oma novembrikuise lepingu Liibüaga.
Ma ei oska hinnata, kas Haftari väed vallutavad Tripoli.
Nad on viimastel päevadel üsna suuri edusamme teinud.
2020. a on alanud üsna dramaatiliselt.
Sirte langes Liibüa rahvusarmee ehk Haftari vägede kätte,
keda toetab kummaline riikide kombinatsioon:
Egiptus, Prantsusmaa ja Venemaa,
sh sõjaettevõte Wagner grupp, mida juhitakse Moskvast.
Sirte langemine oli Serraji valitsusele häirivaks pöördeks.
Ees ootab lahing, mis võib lahendada Türgi strateegia tuleviku.
Kui Tripoli langeb Haftari kätte...
Sel juhul variseb kogu leping kokku.
Hr Oren, milline on järgmine väljakutse,
kuhu peaksime pilgud pöörama?
Mitte niivõrd pilke pöörama, vaid jälgima nö üllatusfaktorit
ehk võimupööret või vähemalt režiimi juhi muutust.
See võib toimuda Teheranis, kui Khameneiga peaks midagi juhtuma.
See võib juhtuda Ramallah's,
kui Abbas Arafati kõrval märtriks hakkab.
Palestiinlaste mütoloogia järgi.
See võib juhtuda ka loomulikul viisil.
Jeruusalemm võib saada uue valitsuse ja peaministri.
Ja ärgem unustagem Liibanoni. - Liibanoni jälgitakse pidevalt,
sest valitsus on kaheks jagunenud - Hezbollah' ja teiste jõudude vahel.
Sama võib juhtuda ka Washingtonis.
Kõigi sisesuhted vajavad jälgimist. On ka teisi.
Putin on vist ainus, kes kindlalt ametis jätkab.
Kõik need võivad mõjutada seda, mis siin toimub ja millal;
kes teeb esimese sammu, kes ühineb võitlusega
ja kes seda väldib. Saab huvitav olema.
Saateaeg on otsakorral.
Kindral Kuperwasser, millised on teie meelest põhiväljakutsed?
Peamine võitlustanner on Iraak.
Iraagi valitsuse saatuse
otsustavad pragmaatikud ja radikaalid,
kes on mõlemad Iraagi tänavail ja kokkupõrkekursil.
Jutte ameeriklaste lahkumisest eitati hiljem.
See kõik tõestab, et Iraak on olulisim võitlusväli.
Iraan ei varjagi oma pürgimust ameeriklased Iraagist välja ajada
kättemaksuks Suleimani surma eest.
Ameeriklased ei taha aga hetkel lahkuda.
Kes asendab peaministri, kes juba ameti maha pani?
Iraagi saatus on kriitiline ka tema strateegilise asukoha tõttu.
See on teel Iraanist Süüriasse ja Iisraeli ähvardamise suunas.
See on minu meelest olulisim. Teine tähtis küsimus on,
mis toimub USA valimistel Demokraatliku partei sees.
Olukord on uskumatu. Partei iseloom on muutunud.
Järgmisel korral ei saa Iisrael väita, et teema hõlmab mõlemat parteid.
Iisraeli julgeoleku suhtes on see väga murettekitav.
Dr Lerman? - Kui Iraaniga sõda süttib,
peame valmistuma hoolega ärisõjaks
ja hävitama Hezbollah kiiresti ja tõhusalt.
Samas tuleb valmistada Iisraeli kodanikke ajajärguks,
mida me pole kunagi kogenud.
Rahvuslik ühtsus on ülitähtis.
Aitäh, kindral Kuperwasser, hr Oren ja dr Lerman.
Aitäh, head vaatajad! Järgmise korrani!
Dr EMILY LANDAU 1960―2020
Nägite äsja Jeruusalemma Stuudiot.
TV7 Jeruusalemma tööd saab toetada helistades Eesti annetustelefonil
900 1777 (kõne hind 7 euri)
või ekraanilolevate kanalite kaudu. Annetada saab ka PayPali kaudu.
Lisainfo: www.tv7.ee
Tõlge: Monika Jaaguri