Tere tulemast
2020. aasta esimesse saatesse!
Üks aasta tähtsamaid teemasid
on kindlasti Iisraeli-Süüria suhted.
Süüria 9-kuuline kodusõda on lõppemas,
kuid riigis on endiselt Iisraelile ohtlikke vägesid,
eelkõige Iraani Revolutsioonikaarti Qudsi üksused ja Hezbollah.
Stuudios on dr Nir Boms
Tel Avivi Ülikooli Moshe Dayani keskusest,
TV7 analüütik Amir Oren,
prof Zeev Hanin Bar Ilani ja Arieli Ülikoolidest
ning reservikolonel ja kultuuristrateeg Reuven Ben Shalom
Terrorismivastasest Instituudist.
Hr Oren, mis on viimasel ajal toimunud
ja mida võib oodata 2020. aastal?
Sõltuvalt vaatenurgast
lahutab või ühendab Damaskust ja Jeruusalemma vaid ca 220 km.
Maade vahel on muidugi
kahepoolseid vaidlusküsimusi.
Tähtsam on siiski vahemaa Jeruusalemma ja Teherani vahel,
mis on ca 1600 km,
ning 2600 km õhuteed Jeruusalemma ja Moskva vahel.
Autoga sõites oleks teekond veelgi pikem.
Venemaa on olnud Damaskuse patrooniks üle 60 aasta,
alates 1950. a-te keskpaigast.
Iisraeli probleemid põhjas, või õigemini kirdes,
sest Liibanon on loodes,
on seotud endiselt seal viibiva Iraaniga.
Iraan püüab end seal sõjaliselt sisse seada,
kasutades oma Qudsi vägesid,
Iraani-meelseid võitlejaid, kelle hulka värvatakse šiiite
Pakistanist, Afganistanist ja mujalt,
ning ka Hezbollah't,
kes saadab oma rahvast Golanile Iisraeli kiusama.
Ta ähvardab kasutada Golani uue sõjarindena,
kui Iisrael ründab Hezbollah't tema koduväljakul.
Kõik need seigad annavad põhjust oletada, et peagi süttib konflikt,
eriti fakt, et operatsioonid Süürias detsembris tihenesid,
ja neis osalesid Iisraeli kaitsejõud.
Dr Boms, 2011. a käivitus sündmustesari,
mis viis tõsiseima humanitaarkriisini pärast 2. Maailmasõda.
Süüria on olnud rahvusvaheliste ja strateegiliste jõudude mängumaaks.
Nad on kiskunud seda ajalooliselt olulist riiki
igaüks oma huvide suunas.
Kuivõrd püütakse Süüriat nüüd uuesti üles ehitada,
või kestab konflikt edasi, eelkõige Loode-Süürias Idlibis?
Idlib on täis džihaadirühmitusi, nagu Tahrir al-Sham,
ning erinevad ISISe ja al-Qaeda harud.
Kahjuks muutus Süüria rahvaülestõus kodusõjaks
ja seejärel etniliseks sõjaks ning käepikendussõjaks,
mis kestab siiani.
2018. a lõpus
hakkasime tähistama "Süüria sõja lõppu".
Assad teatas, et võitis selle
ja ka president Putin on arvamusel, et sõda on lõppenud.
President Trump teatas, et võitis sõja ISISe vastu,
ja võib oma väed nüüd Süüriast välja viia.
Ainsad kaotajad on süürlased,
kes sõja ajal kodu kaotasid.
Seitse miljonit süürlast lahkus pagulastena.
Nüüdses lõputus finaaletapis
ei tule küll kuus 20 000 inimohvrit,
kuid 2019. a hukkus ikkagi 6000―8000 inimest.
Süüria vaatlusühenduse teatel
toimus Süürias suvest alates 150 poliitilist salamõrva.
See annab viiteid endiselt käimasolevatest konfliktidest.
Millisi võidu Assad on saanud?
Ta kontrollib veidi vähem kui 70 % riigist.
Süüria armeel oli enne sõda 230 000 sõdurit,
kuid nüüd on järel vaid 30 000―50 000.
Ülejäänud on maakaitseväelased ja välismaised jõud.
Riigis on iraanlasi, venelasi ja endiselt veel ameeriklasi,
ning veidi britte ja prantslasi.
Türklased kontrollivad põhjarajoone,
ja sellest hoolimata kontrollivad kurdid endiselt ligi 30 % riigist,
ja mässulised on endiselt Idlibis.
Selline on olukord 2020. a alguses. Sõda pole lõppenud.
Prof Hanin,
Venemaa on saanud palju mõjuvõimu
nii Süürias kui selle naaberriikides.
Türgi on eemaldumas Läänest ja pöördumas Moskva suunas,
mis puudutab relvatehinguid ja tuumaprojekte.
Iisraeli ja Venemaa vahel on hea kommunikatsioon,
kuid Iisrael peab mõnede tülide tõttu pidevalt ettevaatlik olema.
Jordaania kuningas ütles, et Venemaa on Lähis-Idas tähtsaim tegija.
Venemaa kasvatab vähehaaval oma saavutuste nimekirja.
Ta tegi seda juba NSVL lipu all,
kuid nüüd püüab Venemaa Lähis-Idas oma jalajälge jätta,
seda mingil määral Iraani abil.
Iraan püüab otsustavalt Moskva soosingusse jääda.
Mis Süürias toimub ja kuidas mõjutab see Iisraeli?
Venemaa ametlik ideoloogia on nüüd
"põlvedelt tõusmine",
ehk Venemaa au taastamine.
Etnilis-natsionalistliku demokraatliku riigi ehitamine ebaõnnestus,
nii et Venemaa on naasnud imperialismi juurde.
Selles ühinevad teatud mõttes vana revolutsiooni eelne Venemaa,
NSVL ja sellele järgnenud näiliselt demokraatlik impeerium.
Kuigi rahva toetus Süüria-projektile on vähenemas,
on Süüria siiski ainus asi, mis ühendab Kremli torne
ehk Venemaa eliidi erinevaid gruppe:
sõjalist, bürokraatlikku ja julgeolekueliiti
ning nafta- ja tuumateema lobirühmi.
Need kaks lobirühma toetavad koostööd
kas Iisraeli või Türgi või Iraani või teiste maadega
või eksporti Euroopa turgudele.
Ühe asja suhtes on kõik siiski nõus -
pärast ameeriklaste lahkumist Süürias tekkinud vaakum
tuleb täita Vene vägede ja Venemaa huvidega.
Aga kõik ülejäänud?
Eri grupid vaidlevad selle üle, mida tuleks teha.
Mida teha Türgiga?
Kas Türgi on Venemaa agent,
ja kas Erdoganile tuleks anda kõik, mida ta Venemaalt tahab,
või tuleks Türgile punased jooned kehtestada?
Tuumalobigrupp tahab tihedamat koostööd Iraaniga.
Nagu ütlesite, huvitab Türgit koostöö Venemaaga,
nii et Moskva peaks kombineerima tõhusamalt
varasemat kolmnurka Iraani, Türgi ja Venemaa vahel.
Samas küsib president Putini valitsus õigustatult,
mida teha Venemaa ja Iisraeli vaheliste lepingutega.
Eelmisel kuul tegi Iisrael Süürias mitmeid operatsioone,
millest osa on kinnitatud ja osa mitte.
See on tekitanud rahulolematust nii Kremlis
kui Smolenski väljakul välisministeeriumis
ja ka kaitseministeeriumis.
Esialgu on nende reaktsioonid olnud mõõdukad,
Takistused Iisraeli turistidele ja avaldused,
mida tehakse pigem ettekäände mõttes
kui Venemaa huvide kaitseks.
Keegi ei tea, mis toimub.
Kuid peagi teame rohkem, kui Putin Jeruusalemma tuleb.
Saame ehk teada,
kas Moskva ja Jeruusalemma lepingud jäävad jõusse
või peame Süürias uute tingimustega harjuma.
Ja veel üks asi.
INSS-is oli hiljuti konverents Vene-Iisraeli suhete teemal.
Tutvustasin seal taas mõtet,
et Iisraelis on kaks gruppi - Kremli-optimistid ja Kremli-pessimistid.
Ühe kolleegi arvates võib eksisteerida kolmaski grupp - Kremli-realistid.
Kui seis on selline,
on Venemaa ja Iisraeli konflikt Süürias vältimatu.
Ise ma seda veel ei arva.
Kol Ben Shalom, küsiksin Iisraeli kaitseaspekti kohta.
Kui palju Süüria olukord Iisraelile 2020. a muret teeb?
Analüüside järgi võib ees oodata väljakutseterohke aasta.
Kulisside taga peetavais vestlustes Türgiga
räägitakse Venemaaga sõlmitud koordineerimismehhanismi saatusest
ja Süüria kohalikest rühmitustest, nagu kurdid,
keda Iisrael on valjuhäälselt toetanud.
Paljud Lähis-Idas tegutsevad jõud tahavad vormida Süüriat
ja seal lepinguid saada.
Neil on eesmärke kogu Lähis-Idas.
Iisrael tahab ainult rahu oma piiridel.
Kui Süüriast midagi üle piiri ei tuleks, ja miski Iisraeli ei ähvardaks,
ei osaleks Iisrael Süüria sündmustes mitte kuidagi.
Tahame vaid stabiilsust Süürias.
Süüria on näidiseksemplar keerukusest, kuid mitte kaosest.
Ma ei usu, et ükski pool sõda tahaks.
Nad on seal oma majandus- ja strateegiliste huvide kaitseks
ning sõda ohustab neid huve.
Inimloomus lihtsalt on selline,
kui jõud grupeeruvad ja lennutatakse ähvardusi.
Ka Iisraeli ministrid osalevad selles oma kõnede ja ähvardustega.
Meie uus kaitseminister on tutvustanud valjult oma suunda.
Ma ei tea, kas see on kooskõlas valitsuse suunaga, kuid kõlab,
nagu kaitseminister intensiivistaks Iisraeli tegevust Süürias.
Naftali Bennett.
Liibanonis on aastaid kogutud valmidusi Iisraeli vastu
ja aeg-ajalt on see lahvatanud täieulatuslikuks sõjaks Hezbollah'ga.
Iisrael siiski ei tee rünnakuid Liibanoni, kuna olukord on keerukas.
Süürias on Iisrael teinud sadu rünnakuid.
Iisraelil on kõikehõlmav ülevõim. See pole mingi saladus.
Iisraeli luurevalmidused on hämmastavad.
Suudame rünnata Süürias täpselt mis tahes objekti
üksnes nupule vajutamisega.
F-35 hävitajaid polegi vaja saata.
Iisraeli armee jälgib hoolikalt, millal olukord süveneb,
ja elimineerib valmidusi, enne kui neid meie vastu kasutatakse.
Lisaksin sellele,
et Iisraeli kaitsedoktriin on aastatega arenenud.
1956. aasta ennetussõda oli ainus omataoline.
Hiljem pole seda rakendatud.
Ma ei mõtle ennetavat rünnakut siis,
kui vaenlane on ründamas ja oht on vahetu,
vaid ennetavat sõda vaenlase kogutud valmiduste vastu.
1982. a Liibanoni sõda, mida Begin nimetas vabatahtlikuks,
läks ülikalliks nii kahjude poolest kui poliitiliselt,
et teised Iisraeli valitsused on seda vältinud.
Seetõttu saavad Hamas ja Hezbollah rahus relvavarusid koguda.
Iisrael ei ründa esimesena, vaid üksnes vastab rünnakutele.
Iraani laienemine Süüriasse on ainus erand.
Kui Iisrael märkab,
et iraanlased või Iraani käepikendusvõitlejad
püüavad rajada miniõhubaasi lahingudroonidele
või luureposte Iisraeli jälgimiseks,
või kui raketi- või kuulipildujaväed luuravad piiri taga,
siis Iisrael ründab ega jää provokatsioone ootama.
Iisrael töötab väsimatult Iraani kantside vastu Süürias.
Dr Boms, kas Iraan on Iisraeli ainus mureteema,
või muretseb Iisrael ka Türgi ja Iraani lähenemise pärast?
President Erdogan ülistab pärsia poeesiat
ja kohtub tihti Hassan Rouhaniga.
Asejuhid ja diplomaadid teevad tähtsat koostööd,
ja selle kõige kohal kõrgub Venemaa.
Moskva huvidega arvestatakse kõigis Lähis-Ida pealinnades.
Naasen esimese küsimuse juurde.
Just seepärast polegi Süüria sõjas tegu niivõrd Süüriaga
kui Lähis-Ida võimumängudega.
Nagu kolleeg Amir ütles,
on Iraani oht erijuhtum,
mitte üksnes Süürias, vaid ka Gazas.
Iisrael hävitas Gazas Iraani käsutatud Islamidžihaadi juhi
ja pidas läbirääkimisi korralduste üle Hamasi juhtkonnaga,
sest tundub, et neid saab paremini vaos hoida.
Iraani kannakinnitamine Süürias on eksistentsiaalne oht.
Mullu novembris
püüdis Iraan tulistada Iisraeli pikamaarakette.
Iron Dome tõrjus need, kuid see oli eelmänguks sellele,
et Süüria oli Iraani rünnakurindeks Iisraeli vastu.
Kui Iraan suudab seda Gazas, Süürias ja Liibanonis,
on see eksistentsiaalne oht, mida tuleb ennetada.
On ka teisi muresid, nagu te juba vihjasite.
Iisrael peab navigeerima neis muutuvates tingimustes.
Ameeriklased on lahkunud ja venelased on asemele tulnud.
Iisraeli ja Venemaa huvid pole alati kooskõlas.
Venemaa teeb koostööd Iraaniga.
Türgi pole seotud üksnes Süüria olukorraga.
Türgi on üha aktiivsem ka Jeruusalemmas.
Ta püüab mõjutada Iisraelis baseeruvaid islamirühmitusi.
Türgi annab märkimisväärset abi
radikaalsetele Iisraeli-vastastele rühmitustele.
Süüria on vaid üks osa selles.
Kurdidega seotud pinged
ja USA regioonist lahkumist puudutavad avaldused tähendavad,
et Iisrael peab otsima teisi liitlasi
koalitsiooni tugevdamiseks Iraani-ohu vastu,
ning ka Türgi, Qatari
ja Moslemivennaskonna sunni radikaalide vastu.
Unustamata ühist majandustsooni, milles Türgi ja Liibüa kokku leppisid,
mis rikub rahvusvahelise üldsuse ja EL-i norme.
See on tekitanud vaenu Iisraeliga gaasijuhtmeplaani tõttu.
Türgi mehkeldamine Liibüaga
võib viia selle kokkupõrkekursile Venemaaga.
Venemaa toetab kindral Haftari, mitte peaminister al-Sarraji,
kellega Erdogan lepingu sõlmis.
Kui Süürias Venemaa, Iraani ja Türgi kolmnurk töötab,
siis mujal võib see kokku variseda.
Lühidalt, dr Boms?
Majandusmõõde on selle osa,
kuna tegu on ka sõjajärgse võimuga.
Iisrael peab kiiresti muutuvas regioonis oma koha leidma.
Prof Hanin, me pole rääkinud Damaskuse valitsejast,
president Bashar al-Assadist.
Ta on süüdi miljonite inimelude hukkumises.
Neid on hukkunud nii tema eest kui tema vastu võideldes.
Kas Iisrael peab temaga nüüd läbi saama
või on ta vaid Venemaa väike marionett,
ja ainus kommunikatsioonipartner on tegelikult Venemaa?
Assad on kahtlemata üks mängunupp
Süüria malelaual.
Ta pole Iisraeli jaoks
eriti huvitav nupp.
Ta on üks faktor meie suhetes Moskvaga,
kuna Moskva nõuab, et Assad valitseks vähemalt nimeliselt
kas endises või uues Süürias,
kus on uus põhiseadus ja valimised.
Seda ei tea keegi.
Venemaa sõnul peab Assad siiski palees istuma
ja juhtima ametlikult sõjajärgse Süüria ülesehitamist.
Iisrael nõustub sellega, kuigi see talle ei meeldi.
Iisrael ei kavatse siiski rikkuda seepärast oma suhteid Moskvaga.
Kuni Assadil on Venemaa toetus, Iisraeli vastu ei hakka.
Kol Ben Shalom,
kas Liibanon ja Süüria on Iisraeli kaitsedoktriinis üks rinne
või on need eraldumas?
Ka Liibanonis on praegu rahutused
ja Süüria sündmused ulatuvad nüüd ka Iraaki ja mujale.
Enamiku aja oma karjäärist
olen pidanud neid eraldiseisvaiks,
kuid nüüd pean neid üheks rindeks.
Vain siten ymmärrämme sitä aluetta.
Hezbollah tegutseb nii Süürias kui Liibanonis.
Ta peab seda üheks areeniks.
Ta ekspordib oma oskusteavet kogu regiooni.
Seepärast võib Iisraelil olla targem jätta Süüria välja
järgmisest Hezbollah' vastasest sõjast.
Regiooni tuleb siiski vaadelda ühe rindena.
Oluline on Iraani roll ja Iraani jaoks on see kõik üks suur sõjatanner.
Peame mõtlema kalkuleerivalt ja strateegiliselt.
Hr Oren, Revolutsioonikaarti juhtnõunik ütles,
et Iraan teeb Tel Avivi maatasa
just Liibanonist, kui keegi peaks Iraani ründama.
Iraani marionetiks peetava Hezbollah' peasekretär ütles:
"Ei, vaid kui Iraani rünnatakse, kaitseb ta end ise."
Mida see tähendas?
See on Liibanoni siseküsimus.
Nasrallah peab rahvale meeldima.
Liibanonis käib möll
ja Nasrallah tahab esineda eelkõige Liibanoni šiiidina.
Kuigi Iraan on talle tähtis toetaja, ka majanduslikult,
väidab ta end siiski eelkõige Liibanoni huve kaitsvat.
Järgmine sõda võib puhkeda tänavu.
1973. a oli üheks märgiks selle kohta,
et süürlased kavatsesid egiptlaste kõrval sõda alustada,
NSVL nõunike lahkumine.
Nüüd võib venelaste Süürias viibimine
Assadile rahustavat mõju omada.
Saateaeg on otsakorral. Palun kõigilt üht lõpulauset. Dr Boms?
Süüria sõda pole lõppenud. Räägime sellest veel tänavugi.
Prof Hanin? - Olen nõus.
2020. aastal ei lähe ükski Süüria sõja pool kuhugi -
ei USA, Venemaa ega Euroopa riigid,
ega ka kohalikud tegijad, nagu Assad, kurdid ja nii edasi.
Iisrael on harjunud tagajärgedeta kus tahes ründama.
Iraan võib rünnata nagu Saudi Araabias.
Selle peatamine võib käivitada sõja. Peame valmis olema.
Üksi parimaid filme 2. Maailmasõja kohta
"They Were Expendable" ehk "Nad olid asendatavad"
rääkis torpeedolaevadest Vaiksel ookeanil.
Moskva jaoks on Assad asendatav.
Ta võidakse asendada teise "Assadi" või alaviidiga.
Aitäh, dr Boms, hr Oren,
prof Hanin ja kol Ben Shalom!
Aitäh, head vaatajad! Järgmise korrani!
Tõlge: Monika Jaaguri
Nägite äsja Jeruusalemma Stuudiot.
TV7 Jeruusalemma tööd saab toetada helistades Eesti annetustelefonil
900 1777 (kõne hind 7 euri)
või ekraanilolevate kanalite kaudu. Annetada saab ka PayPali kaudu.
Lisainfo: www.tv7.ee
Tõlge: Monika Jaaguri