Tere tulemast
aasta viimasesse saatesse!
2019. a lõpu lähenedes
on aeg toimunu üle vaadata.
Mida saavutati ja milles ebaõnnestuti?
Mida võime oodata järgmiselt aastalt?
Iisraeliga seotud sündmustest 2019. a vestlevad dr Eran Lerman,
Jeruusalemma Strateegia- ja Julgeolekuinstituudi asejuht
ning Shalemi Kolledži lektor,
ja TV7 analüütik Amir Oren. Hr Oren, alustame teist.
2019. a suurim väljakutse Iisraelile
oli kindlasti pikalt kestnud poliitiline ummik Jeruusalemmas.
Märtsis toimuvad kolmandad valimised,
mis on ennenägematu. Mida kostate?
Ka globaalselt polnud läinud aasta
täis imesid, kuid mitte ka õudusi.
See oli lihtsalt üks aasta inimkonna allakäigukeerises
või siis progressis, sõltuvalt perspektiivist.
Iisraelis oli see unikaalne aasta mainitud põhjustel.
Kunagi varem pole Iisraeli peaministriks valitud isikul
ebaõnnestunud kahel korral valitsuse moodustamine.
Iisraelis on olnud aasta aega vahevalitsus
ja see kestab veel ühe kvartali kuni märtsini.
Kui meil on aprillis valitsus, on põhjust rõõmustada,
nagu ütles Margaret Thatcher.
Poliitilise kriisi taustal on see,
et Iisraelis on tekkinud kaks poliitilist blokki.
Üks neist on koondunud Likudi ümber.
Likud oli varemalt suurim partei, kuid nüüd suuruselt vaid teine.
Likudi ümber on parempoolseid ja religioosseid satelliitparteisid.
Need on väiksemad,
kuid neil kõigil on ustav toetajaskond.
Eelduste järgi saavad nad Knessetis taas 7-9 kohta.
Kui nad jäävad Likudi kõrvale,
ja vastaspoolel on Sinivalge ümber oma galaktika,
otsustab seisu kaalukeele rollis olija.
See positsioon on kuulunud Avigdor Liebermanile,
kuid ta pole ära kasutanud oma võimu valida,
kes juhimantli saab, mistõttu leiame end praegusest seisust.
Dr Lerman, vaatame olukorda regionaalsest perspektiivist.
Üks aasta teemadest oli Trumpi "sajandi tehing",
mida taheti avaldada pärast esimesi valimisi.
See lükkus uute valimistega aina edasi.
Teine väljakutse oli Jordaania-Iisraeli suhted.
Jeruusalemma poliitilist ummikut kasutati ära.
Türgi ootab Jeruusalemma valitsuse moodustamist,
et saaks pidada läbirääkimisi Iisraeli plaanitud gaasijuhtme teemal.
Regionaalsetest väljakutsetest Iisraelil seega puudust pole.
Ükski Iisraeli valitsus ei tohiks lasta end petta
ja hakata Türgiga läbi rääkima
selle naeruväärse nõudmise alusel.
Türgi väitel on tal diagonaalne majanduspiirkond,
mis piirneb Liibüaga.
Liibüa, kellega Türgi selle kokku leppis, võib peagi olemast lakata.
See on lihtsalt ...
Absurdne. - Vähemalt lapsik.
2019. a toimus kaks tähtsat pööret
ja kaks jäi toimumata.
Üks neist, mis Lähis-Ida dünaamikat muutsid,
oli erilubade lõppemine Iraaniga äriajamisele.
See tõukas Iraani majanduse allakäigukeerisesse.
Selle tulemusel otsustas Iraan
kasutada hulljulgeid võtteid,
et end Trumpi valitsuse raudsest haardest välja väänelda.
See on minu meelest ülekaalukalt 2019. a tähtsaim sündmus.
See võib viia 2020. aastal dramaatiliste sündmusteni,
isegi Iisraeli-Iraani kokkupõrkeni.
Teine pööre oli ISISe vastase võitluse lõppemine,
enamikel Süüria aladel
ja al-Baghdadi surm.
Samal ajal tungis Türgi Süüriasse ja USA taandus sealt.
See muutis Süüria mängus võimutasakaalu
ja on kasvatanud Türgi ebaproportsionaalset auahnust
oma ajaloolistest piiridest väljapoole.
Atatürk ütles, et türklased ei tohiks unistada suurematest aladest,
kui talle määrati Lausanne'i lepingu ja teistega
1920. a lõpu lepinguis.
Erdogan seab selle kahtluse alla ja tulemused võivad olla dramaatilised.
Mida ei juhtunud, oli see, et Iisrael ei saanud valitsust.
Kuna see läbi kukkus,
ei avaldanud Trump terviklikult ka oma "sajandi tehingut".
Ta edendas Bahrainis selle majanduslikku poolt.
See oli üsna huvitav,
kuid tähtsaim osa ei teostu enne, kui Iisraelis on valitsus.
Me ei jäta mainitud teemasid tähelepanuta,
kuid mis puudutab Jeruusalemma poliitilist ummikut,
siis kas see raskendab Iisraeli tegevust Lähis-Idas?
Kuuleme siiski endiselt Iisraeli operatsioonidest, projektidest
ja kahepoolsetest hangetest globaalsel tasandil.
Kas poliitiline ummik takistab
Iisraeli efektiivset tegevust juudiriigi tuleviku nimel?
Sõjalisi otsuseid ja operatsioone saab siiski teha,
ja ka diplomaatilisi algatusi,
nagu Netanyahu ja Pompeo kohtumine Portugalis.
Otsuste elluviimine on siiski keerukam
eelkõige eelarvelistel põhjustel.
Poliitilise halvatuse tõttu oleme libisemas eelarveseisu,
kus iga kuu kasutatakse 1/12 eelmise aasta eelarvest,
mitte sentigi rohkem.
Makstakse Iisraeli võlgu ja täidetakse teisi seadusjärgseid kohuseid,
kuid ministeeriumidel on raske investeerida millessegi uude,
või kohanduda uute tingimustega.
Jeruusalemma Strateegia- ja Julgeolekuinstituut on tihti kirjutanud,
et Iisraeli armee vajab reforme.
Tuleb tõsta valmidust tulevaste sündmuste puhuks.
Seda ei saa praeguses hullusärgis teha.
Armee juhtkond ongi kaevanud, et ei saa lisaraha oma vajadusteks
juudiriigi julgeoleku tagamiseks.
Hr Oren, liigume järgmise väljakutse juurde,
millega Iisrael ja kogu maailm 2019. a vastamisi on olnud -
see on Iraani Islamivabariik.
Dr Lerman mainis erilubade lõppemist
Iraaniga naftaäri ajamiseks, tuumatehnoloogias jne.
Trumpi valitsus on seadnud mitmeid sanktsioone
Teherani islamistliku revolutsioonirežiimi vastu.
See on viinud rahutusteni Iraanis
ja raskendanud Islamivabariigi ekspansioonipoliitikat.
Iraan on tühistanud mitmeid lubatud investeeringuid
oma käepikendusvõitlejaile Hashd al-Shaabille Iraagis ja Süürias
ning isegi Hezbollah'le Liibanonis,
kelle Iisrael on määratlenud oma suurimaks ohuks.
Hezbollah peab nüüd siiski liibanonlaste soosingut jahtima,
kuid ka Liibanonis protestitakse.
Need sündmused tuleb asetada suurriikide konteksti,
või sellesse superriik USA ja suurriik Venemaa konteksti,
mis on seotud nende tegevusega Levantis, ehk meie Lähis-Ida osas.
USA läks ligi 17 aasta eest Iraaki
ja püüdis siis lahkuda, kuid seal algas möll,
ning siis ta lahkus tõepoolest.
Sellest mahajäänud vaakumisse tuli ISIS ja selle tulemusel Iraan.
Iraan tuli "heade" poolele ISISe vastu võitlema
nii USA kui Venemaa juhitud koalitsiooni osana.
Venemaa lõi kaasa pärast kokkupõrget Türgiga.
Iraan mõistis, et tal on võimalus viia täide
kaua unistatud visioon Süüriasse kaevumisest,
et sillutada sealt tee Vahemerele.
See tõi pildile ka Iisraeli.
Iisrael hakkas võitlema Iraani vastu algul kulisside taga.
Ligi 95 protsenti operatsioonidest jäeti avaldamata.
See oli edukas tegevus.
Iisraeli põhivaenlane põhjas on endine -
Iraani Revolutsioonikaarti Qudsi väed ja selle käepikendused,
Hezbollah' Süüria-poolsel Golanil ja nii edasi.
Lisaks kõigele taandus USA Lähis-Idast,
mis on kooskõlas Trumpi välja kuulutatud visiooniga.
Tal oli selleks mandaat. Ta lubas seda oma valijaile.
Ta peab seda oma valimislubaduseks,
mille täitmine aitab teda ka tulevastel valimistel.
Putin otsustas venelased ameeriklaste asemele tuua.
Süürias on kaks leeri -
Astana protsessi Venemaa, Iraan, Türgi ja Assadi Süüria,
ning USA juhitud "väike Süüria rühm", kuhu kuuluvad USA, Suurbritannia,
Saksamaa, Prantsusmaa, Saudi Araabia, Jordaania ja Egiptus.
Venemaa leer on tõusmas ja USA leer on taandumas.
2019. a oli üleminekuaasta 2018. ja 2020. a vahel.
Pöördelisim 2019. a sündmus toimus ehk 2018. a detsembris,
kui demokraadid haarasid kontrolli USA Esindajatekojas
ning see viis Trumpi süüdistamisega seotud sündmusteni.
Senat on muidugi endiselt vabariiklaste käes,
kuid see on raskendanud Trumpi tööd.
Jah, kuid kõigel, mida Valges Majas tehakse,
on suur mõju Lähis-Idale,
ja eriti Jeruusalemmale.
Dr Lerman, milline on teie nägemus
Iisraeli Iraani-vastase ekspansionistliku võitluse suhtes?
Nagu hr Oren ütles,
keskendus Iisraeli strateegia algul salaoperatsioonidele,
kui 2019. a vältel muutus tegevus üha avalikumaks.
Iisrael ei piirdu enam Süüriaga,
kui püüab peatada Iraani juurdumist Süüriasse
ja täppisrelvavalmiduste toimetamist Liibanoni,
vaid on laiendanud operatsioone ka Iraaki, Jeemenisse ja mujale.
Kas operatsioonid on pretsedentideks
Iisraeli tegevusele Iraani vastu,
ja kas need võivad veelgi laieneda, isegi otseseks konfliktiks Iraaniga?
Ma ei nimetaks seda "ekspansionistlikuks".
- Võtan selle tagasi. Sellel on teistsugune varjund.
Tegevuse iseloom muutus, kuna muutus Iraani käitumine.
Mis puudutab relvatehnoloogia eksporti Süüria kaudu Hezbollah'le,
või Iraani katseid ehitada vaikselt Süüriasse
Iraani alalisi baase,
pole Iisrael omaks võtnud üksikuid operatsioone,
vaid räägib neist üldisemalt nimega "sõdadevaheline kampaania",
CBW ehk Mabam heebreakeelsete algustähtede järgi.
Selle mõiste võttis kasutusele eelmine peastaabiülem Gadi Eizenkot.
Mabam tehti madala profiiliga.
Selle jaoks lisandus veel üks hea põhjus,
kui 2015. a septembris lepiti sekkunud Venemaaga kokku
mehhanismis konfliktide vältimiseks.
Kui operatsioonid on salajased,
ei satu Venemaa rambivalgusse, kui neil juhtuda laseb.
Asjad hakkasid muutuma,
kuid mitte seepärast, et Iisrael oleks tahtnud tegevust laiendada.
Mõned usuvad poliitilistesse motiividesse,
kuid antud juhul ma ise neisse ei usu.
Põhjuseks on see,
et iraanlased tahavad ehk otse Iisraeli objekte rünnata,
mitte ainult taristut ehitada.
Sel juhul on ennetavad rünnakud valjuhäälsemad ja nähtavamad,
et need toimiksid ka heidutusena.
Kui Iraan plaanis oma droonirünnakut Süüriast,
teatas Iisrael avalikult
oma ennetavast rünnakust selle vastu.
Sellele järgnesid pinged, ja see huvitav juhtum,
kus Hezbollah tulistas tankitõrjerakette
Iisraeli vägede vastu,
ja Iisrael lavastas meedikute evakueerimisoperatsiooni,
andmaks Hezbollah'le põhjus teatada iisraellaste tapmisest,
et tulistamine võidaks lõpetada.
Huvitav detail suuremas pildis.
Kui Iraan tahab rünnata Iisraeli objekte Hezbollah' kattevarjus,
kasutades Süüria šiiitidest militante, Hashd al-Shaabi või houthi võitlejaid,
teeb Iisrael ennetava rünnaku kuuldavamalt ja nähtavamalt.
Hashd al-Shaab tegutseb Süürias ja houthid Jeemenis.
Venemaaga 2015. a sõlmitud koordineerimismehhanism
oli peastaabi aseülema Yair Golani teene.
Ta tegutses varem samuti Jeruusalemma Strateegiainstituudis.
Näib, et Venemaa teeb Süürias ka asju, mis Iisraelile ei meeldi.
Üha soojemalt suhtutakse Iraani narratiivi Iisraeli oma asemel.
Kuivõrd see areng Iisraelile muret teeb?
Teatud andmete järgi võib Venemaa püüda tõrjuda
mõned Iisraeli rünnakud Iraani objektide vastu Süürias.
See muudaks Iisraeli osas seisu täielikult.
Hr Oren, küsin dr Lermani mainitud CBW kohta.
Iisrael pole vastamisi ainult Iraani käepikendusvõitlejatega,
vaid ka palestiinlastest naabritega,
nagu Hamas ja veel ühe Iraani käepikenduse Islamidžihaadiga.
Viimane tulistas sadu rakette Gazast Lõuna-Iisraeli,
ja ka Kesk-Iisraeli.
Kas see lõppes 2019. aastaga või jätkub see ka 2020. a?
Need Iisraeli kindralid, kes juhtisid operatsiooni Protective Edge
2014. aastal,
ootasid poliitikute ešelonilt
sõjaliste saavutuste järel poliitilisi tulemusi.
Saavutused oli küll piiratud, kuid Hamas lõpetas siiski raketitule.
Oodati mingisuguseid meetmeid Gaza rahva heaks.
Kolm ja pool aastat ei juhtunud midagi.
Nii jätkus 2018. a märtsis võitlus,
raketid, tulekahjud ja meeleavaldused taral,
et Iisrael tulistaks ja taas tekiks palestiinlastest ohvreid.
Nii jäi teema rambivalgusse.
See on kestnud ka 2019. aastal.
Uueks komponendiks on aga
palestiinlaste Islamidžihaadi suhteline sõltumatus Hamasist.
Iisrael oli rahul sellega, et Hamas ei tahtnud uut konflikti.
Hamas ei suutnud siiski vaos hoida
Islamidžihaadi radikaalsemaid elemente,
eriti nn põhjaosa brigaadi ülemat Baha Abu al-Atat.
Iisrael tegi talle lõpuks atentaadi, kui muud meetmed läbi kukkusid.
Egiptlased ja teised olid temaga rääkinud,
ja Hamas oli püüdnud teda kontrollida, kuid asjatult.
Nüüd on viimasest raketitulest möödas mõned nädalad.
Iisraeli tulistati sadu rakette, kuid ühtki iisraellast ei hukkunud.
Saame näha, kas jõutakse mingi kokkuleppeni,
ntks Egiptuse vahendatud kõrvutielukokkuleppeni Hamasiga.
Kõnelusi peetakse suletud uste taga.
Üks märkimisväärne asi, mida 2019. a ei juhtunud,
ja millel oleks võinud 2020. aastale suur mõju olla, oli see,
et Hamas jäi lahinguist eemale.
Hamas ei sekkunud,
kui Iisrael võitles Islamidžihaadi vastu
ja tappis täppisrünnakuga ühe Gaza komandöri,
esimest korda viie aasta jooksul.
Antud juhul Islamidžihaadi komandöri.
Hamas jäi võitlusest eemale.
Sama huvitavat dünaamikat näeb ka Süürias.
Iisrael püüab lüüa kiilu
Venemaa toetatud Süüria valitsuse ja Iraani sissetungijate vahele.
Siis mõistavad ehk Assad, või vähemalt venelased,
et neil tasub kärpida iraanlaste tegevuse ulatust.
Sama sõnumi saadame ka Hamasile:
Hamasil tasub vaos hoida Iraani käepikendusvõitlejate tegevust.
Kuid ka Hamas ise on Iraani agent.
Hamasi ja Islamidžihaadi vahe on vaid selles,
et Hamas töötab koos Iraaniga,
kuid Islamidžihaad töötab Iraani heaks.
Hr Oreni mainitud atentaat toimus üheaegselt
ühe teise atentaadikatsega Damaskuses.
Viimase sihtmärgiks oli Akram al-Ajouri,
kes vastutas toetuse kogumise eest Iraanilt ja Revolutsioonikaartilt
palestiinlaste Islamidžihaadile
ja koordineerida seda Qassem Suleimaniga.
Sõnum Hamasile oli:
"Ära sekku Iraani katsesse Lähis-Ida tulle süüdata.
Sel pole mingit pistmist Hamasi või gazalaste huvidega.
Meil on teile midagi pakkuda,
kuid teatud asjad tuleb korda ajada."
Lahendada tuleb kahe Iisraeli pantvangi juhtum.
Üks neist on araablane ja teine etiooplane,
kes polnud täie mõistuse juures, kui Gaza piiri ületas.
Gazas on ka kahe Iisraeli sõduri surnukehad.
Kui need on lahendatud,
võib ees oodata pikk konfliktijuhtimisperiood
Gaza valitsusega Egiptuse ja ÜRO voliniku abil.
2019. a juhtus palju muudki,
kuid kahjuks on aeg otsas.
Hr Oren, viimane kommentaar, palun.
Aasta mitte-sündmus oli seegi, et ei tapetud Hamasi juhti Yahiya Sinwari.
Aeg näitab, kas Abbas ja Khamenei lähikuud üle elavad.
Aitäh, hr Oren ja dr Lerman!
Aitäh, head vaatajad! Järgmise korrani!
Nägite äsja Jeruusalemma Stuudiot.
TV7 Jeruusalemma tööd saab toetada helistades Eesti annetustelefonil
900 1777 (kõne hind 7 euri)
või ekraanilolevate kanalite kaudu. Annetada saab ka PayPali kaudu.
Lisainfo: www.tv7.ee
Tõlge: Monika Jaaguri