Tere tulemast saatesse!
Peaminister Benjamin Netanyahu
on aasta vahevalitsust juhtinud.
Teda ootab 2020. märtsi valimiste eel kolm väljakutset.
Esimene on Likudi sisevalimised,
teine on kohtuotsus seoses sellega, kas ta tohib valitsust moodustada,
ja kolmas on muidugi parlamendivalimiste võitmine.
Stuudios on Elhanan Miller, teadlane Regionaalse mõtlemise foorumist,
TV7 analüütik Amir Oren
ja dr Jonathan Freeman,
politoloog Heebrea Ülikoolist.
Hr Oren, kas räägiksite 2020. a valimistest?
Valimiste kolmas voor
meenutab 15-raundilist tiitlimatši
poksiproffide vahel,
kus võistlejad on juba oimetud ja väsinud.
Neil on siiski mitu kuud aega taastuda.
See on Iisraeli poliitilises ajaloos ennenägematu.
Netanyahul pole kaks korda õnnestunud
valimiste järel valitsust moodustada.
Seda ei suutnud ka tema pearivaal
Sinivalge juht Benny Gantz.
Esimene, Likudi-sisene väljakutse laheneb järgmine nädal.
Netanyahul on seal vastaseks Gideon Sa'ar,
kes on olnud minister Netanyahu kabinetis,
kuid on viimased viis aastat vaheaja võtnud.
Nüüd on ta naasnud Knessetisse, kuid mitte kabinetti.
Ta on seega ainus kogenud likudlane, kes võib Netanyahule väljakutse heita,
mitte Netanyahu kohtuprobleemide pärast, kuigi taustal on ka need,
vaid seetõttu, et Sa'ari sõnul ei lase opositsioon Netanyahul
ka kolmandal korral valitsust moodustada.
Teine väljakutse on seotud sellega,
et ülemkohus palus arvamust peaprokurör Avichai Mandelblitilt,
kas Netanyahu tohib valitsust moodustada,
kui talle on esitatud süüdistus altkäemaksuvõtmises, pettuses
ja usalduse kuritarvitamises.
Peaministrina tohib ta töötada
ka kohtuprotsessi ajal.
Iisraeli seadused ei ütle selle kohta midagi,
sest seadusandjad ei osanud seadusi luues sellist asja ette näha.
Ja nagu öeldud, on kolmas ületamist vajav latt
valimised märtsi algul.
Kui Netanyahu ei saa 61 kohta Likudile ja selle partneritele
religioossete ja paremparteide blokis,
kui vastastel õnnestub ta peatada,
on see tema poliitilise karjääri lõpp.
Hr Miller, kuidas näete teie Jeruusalemma poliitilist ummikut?
Kas Iisrael on ikka veel "villa keset džunglit",
nagu ütles endine peaminister Ehud Barak,
või on Iisraelil samasugused väljakutsed nagu ntks Liibanonil?
Huvitav on, et araablastega seotud poliitiline debatt on unarusse jäänud.
Netanyahu on rünnaku all
eelkõige paremtiivast -
ta pole piisavalt karm Hamasi suhtes
ja pole annekteerinud Jordani orgu, nagu lubas.
Parem- ja vasaktiivaks jagamine on jäänud tahaplaanile,
ja esiplaanil on poolehoid või vastuseis Netanyahule.
"To Bibi or not Bibi?"
Võib kasutada ka jagunemist usu- ja sekulaarsesse leeri.
Palestiinlaste teema on igal juhul tahaplaanile jäänud.
See pole enam küsimus, mille pärast iisraellased hääletavad.
Nad hääletavad Netanyahu,
heade valitsemistavade ja finantside teemal.
Täna on tähtsaks teemaks ka usu ja riigi suhte küsimus.
"Villa keset džunglit" mõiste on ehk suurim konsensus Iisraelis.
Dr Freeman, mida teie arvate?
Hoolimata ebastabiilsuse märkidest on see meie tipphetk.
Maailmas muutub karjumine vahel kuulideks,
kuid meie siin ainult karjume
ega kasuta vägivalda,
nagu naabermaades tehakse.
Järgmistel valimistel on kaks narratiivi.
Üks väidab end esindavat enamust ja teine vähemust,
üks väidab esindavat seadusi ja teine inimesi.
Varasemates raundides väideti,
et Netanyahu esindab inimesi, mitte seadusi.
Hoolimata erinevatest sündmustest kohturindel ja inimeste avaldustest
ei hääleta inimesed nüüd niivõrd, kas nad on Netanyahu poolt,
vaid, kas nad on vähemuse vastu, kes teevad otsuseid enamuse eest.
Hr Oren, kas räägiksite täpsemalt olukorra detailidest,
eriti sellest, mis ees ootab?
Oleme rääkinud sellest varemgi,
kuna valimised on kordunud.
Oleme väidelnud selle teema üle juba poolteist aastat.
Kas silmapiiril on ka midagi uut?
Lisaksin eelnenud jutule, -
et "villa keset džunglit" on üks narratiividest.
Teine on pahalane Netanyahu, kes ütleb: "Vaadake ringi!
Teil läheb paremini kui iial varem. Teil on hea elatustase.
Reisite välismaal, ostate autosid ja kortereid.
Mis siis, kui mõned peavad mind korrumpeerunuks,
sest korrakaitseorganid ihuvad mulle hammast?"
Teine leer ütleb aga, et nad ei taha korrumpeerunud valitsust,
isegi kui see meile kasulik on.
Peaminister Netanyahule on esitatud süüdistus
ja ta peab kohtu ette astuma,
kui ta parlamendilt immuniteeti ei saa.
Kui ta just kokkulepet ei sõlmi,
mida ei juhtu, kui ta ei loobu oma poliitilisest karjäärist.
Mu küsimus on seega: ta on saanud süüdistuse,
kuid Iisraeli sarnases parlamentaarses demokraatias
on ta endiselt süütu, kuni tõestatakse vastupidist.
Kas parlamentaarne demokraatia töötab praegu Iisraelis?
Sarnaseid ummikuid on teisteski lääneriikides, näiteks Itaalias.
Paljudel valitsustel on raskusi
riigi argielule tähtsate asjade eest hoolitsemisel
nii mikro- kui makrotasandil.
See sõltub vaatenurgast.
Mõnede väitel on süsteem katki.
Kui valitsust ei saada kokku kahtede valimiste järel,
on midagi väga valesti.
Teiste väitel tõestab see vastupidiselt süsteemi toimimist.
Kuigi tegu on istuva peaministri,
mitte tagasiastunuga, nagu Ehud Olmert,
kes sai süüdistuse ja kohtuotsuse pärast tagasiastumist,
töötavad poliitiline ja kohtuprotsess teineteisest lahus.
Mõlemad mehhanismid kulgevad oma rada.
Need võivad vahel kattuda, kuid see on alles ees.
Netanyahu ja tema koolkonna toetajad ütleksid,
et rahvas räägib ja ongi rääkinud,
ning see on kohtuprotsessist tähtsam.
Õiguseksperdid mainivad siiski
linnapeadega seotud pretsedente.
Nemadki on kogukondi juhtivad ametnikud,
kes on saanud süüdistuse, uuesti kandideerinud
ja võitnud oma partei nr üks kandidaatidena.
Kohtuprotsess aga peatas nende ametis jätkamise tee,
viidates üldisele rahva usalduse puudumisele,
vaatamata tema toetajate usaldusele.
Avalikkuse usaldust tuleb kaitsta,
mitte lastes sellisel isikul juhtival positsioonil töötada.
Sama võib kohaldada ka peaministri puhul,
kuid seda pole veel proovitud.
Hr Miller, mida teie arvate?
Need valimised muudab dramaatiliseks kaks faktorit,
tänu millele ehk säilib valimisaktiivsus.
Üks on meisterpoliitik Netanyahu saatus.
Kas teda saadab edu või jätkub tema allakäik?
Likud kaotas viimastel valimistel juba ca 20% oma toetusest.
Arvamusküsitluste järgi jätkab Likud oma allakäiku.
Teine faktor on see, et kaks blokki on niivõrd tasavägised.
See toob kaootilisuse ja üllatusfaktori.
Vaid mõni tuhat häält kukutas aprillis Naftali Bennetti.
Kolm või neli paremtiiva kohta läks Knessetis kaotsi.
See võib koalitsiooni jaoks otsustavaks saada.
Seepärast lähevad mõlema leeri toetajad uuesti valimisurnide juurde.
Iga hääl loeb.
Heebreakeelne valimisi tähistav sõna bchirot
kirjeldab pigem teguviisiga seotud valikuid.
Nagu oleme korduvalt tõdenud,
Netanyahu ja Gantzi platvormid pole teineteisest kuigi erinevad.
Rahvas on ühel nõul kahe suure küsimuse puhul -
julgeolek ja majanduspoliitika.
Mõlemad leerid esindavad mõlemat,
kuid kahe erineva isiksuse kaudu.
Valijad annavad üha enam võimu suurparteidele,
mis võib viia süsteemi muutuseni ilma seadusreformideta.
Nad on väga erinevad isiksused.
Netanyahu on proaktiivne ja Gantz on passiivne.
Netanyahu võitleb oma poliitilise karjääri ja vabaduse eest,
samas kui Gantz võtab asja lõdvalt ja tal pole nö tuld takus.
Tema meelest oleks muidugi tore peaministriks saada,
aga kui see ei õnnestu, pole midagi hullu.
Seda näevad ka eri parteide toetajad.
Mõned toetavad teda just seepärast, et ta pole nii ambitsioonikas.
Teistele aga ei meeldi tema vähene võitlustahe.
Hr Miller, dr Freeman mainis julgeoleku- ja majandusaspekti.
Jeruusalemmas on praegu vahevalitsus,
ja eelarvet pole veel arutatud,
sest midagi ei saa täide saata, kuna parlamendis pole enamust.
Puudub konsensus edasise suuna suhtes.
Iisraeli kaitsejõud peavad väljakutsetega hakkama saama
ilma vajalike eelarvelisadeta.
Kuigi suurparteide vahel on sügavaid lõhesid,
kas Jeruusalemma praegune juhtkond ei võiks kehtestada mingit mudelit,
millega täidetaks lähitulevikus
Iisraeli julgeoleku- ja majandusvajadused?
Need perspektiivid jäävad lõpuks siiski poliitikale jalgu.
Mainisite tõsiseid teemasid. Nendeks on ka tervishoiu- ja hariduseelarve.
See kõik on külmutatud, kuid kodanikud ei märka seda.
Üldiselt võttes läheb majandusel hästi.
Enamiku iisraellaste julgeolekuolukord on hea.
Nad teavad teoorias, et ummik ei tule kasuks ja valimised on kallid.
Selles ei süüdistata siiski ühtegi konkreetset parteid.
Esimest korda esitatakse Netanyahule selge väljakutse Likudi siseselt.
Gideon Sa'ar ütleb külma realistlikkusega:
"Netanyahu ei saa võita, nii et hääletage minu poolt!"
Asi pole tema seisukohtades, vaid et Likud on nüüd ummikus.
Nagu ütlesite, rünnatakse Netanyahut paremtiivalt.
Gideon Sa'ari peetakse Netanyahust parempoolsemaks.
Kui võimalikuks peate seda, et koostatakse mingigi eelarve
vähemalt kaitsejõudude ja teiste elutähtsate sektorite jaoks?
Kuigi uut eelarvet pole,
võidakse iga kuu kasutada 1/12 eelmise aasta eelarvest.
Sel juhul lisaeelarveid ei tule.
Kuid isegi siis, näiteks mainitud tervishoiueelarve puhul,
võib seda kasvatada, kui seda toetab ka opositsioon.
Benny Gantz mõistab kaitseküsimusi.
Kui peastaabiülem Kochavi ütleb, et iraanlased ohustavad meie piire,
ühendaks see opositsiooni ja valitsuse
ning nad võiksid kokku leppida lisaeelarves.
Nagu Elhanan ütles, tuleb lasta kindralitel rääkida.
Kui rääkida Iisraeli armee kindralite ja admiralidega,
jääb mulje, et pole mingit vahetut ohtu,
milleks raha vaja oleks.
Nende peamine kontseptsioon on võita lühike ja intensiivne sõda,
kasutades nii palju jõudu, et vastane järele annaks.
Selline lühike sõda nõuab pikka ettevalmistust,
nende hinnangul paar aastat.
Selleks vajavad nad juba praegu eelarvesse kirjutatud raha,
mitte Iraaniga tegelemiseks riigi põhjaosas
või Hamasiga lõunas.
Tollest keskmise perspektiivi perioodist, kahest aastast,
räägiti siiski juba kahe aasta eest.
Kui vahetu see oht siis on?
Nagu dr Freeman ütles,
räägib peastaabiülem Aviv Kochavi sellest,
et oleme üheaegselt vastamisi mitmete vaenlastega.
Suur erinevus on nende plaanide vahel,
mida tegi eelmine peastaabiülem Gadi Eizenkot,
kui umbes viie aasta eest ametisse astus,
ja mida kindral Aviv Kochavi praegu teeb, on see,
et USA taganes Iraani tuumalepingust.
Iraani tuumaoht on horisondile naasnud.
Iisraeli kaitsejõud planeerisid oma tegevuse eeldusel,
et Iraani tuumaoht ei ilmu silmapiirile enne järgmise dekaadi keskpaika.
Kui Trump lepingust taganes,
vastas Iraan sellele teatud määral samaga,
ja Iisraeli armee peab suunama oma ressursid nüüd,
mitte kohe, vaid ehk poole aasta või aasta pärast
tagasi Iraani ohu sektorisse.
Eelarves seda veel pole.
Lisaksin, et Iisraeli armee suurim oht on ehk tundmatu oht.
Mitte ehk see, mida teeb Hezbollah, vaid mida teised ei tee.
Ma ei alatähtsusta Hezbollah' ohtu,
kuid näiteks USA võib midagi teha või tegemata jätta,
mis sütitab konflikti, kuhu tõmmatakse tahtmatult ka USA leer.
Kuid neil on selline üldine ülesehitus,
mis on valmis erinevateks stsenaariumideks.
Asi on prioriteetides. Kas Iisrael suudab mitmel rindel sõdida?
Kas kasutada ofensiivi näiteks põhjas
ja olla mujal kaitsepositsioonis?
Naaseme valimiste juurde.
Hr Miller, kuulsime Iisraeli julgeolekuväljakutsetest.
Iisraellased mõistavad eksistentsiaalseid ohte
tänu juutide ajaloole ja Iisraeli peetud sõdadele.
Kas sellele rõhudes
on võimalik rahvast ühel või teisel moel valima panna?
Netanyahu konservatiivsus on talle poliitiliselt kasuks tulnud.
Ta pole võtnud sõja riski, kuid ka rahu oma mitte.
Ta on vältinud selliseid sõdu,
mida pidasid tema eelkäijad.
Teise Liibanoni sõja eest
pidi Olmert teise valitsusega maksma.
See on toonud Netanyahule julgeolekuasjus palju usalduskrediiti.
Kuigi ta on vastamisi nelja kindraliga,
kes heidavad talle kinda selles, kus ta kõige tugevam on?
Netanyahu on suutnud selles vallas
muljetavaldavalt edukalt oma usaldusväärsust säilitada.
Rahvas tunneb end turvaliselt.
Ma ei mõtle Gaza ümbruse elanikke, kes on kannatanud,
kuna Gazaga pole kokkuleppele jõutud.
Enamik iisraellasi kogeb siiski suuremat turvatunnet
kui 10-15 aasta eest.
Nad peavad seda Netanyahu teeneks.
Kui elaksime praegu julgeolekukriisis või kolmandas intifadas,
siis valijad karistaksid Netanyahut.
Dr Freeman, kuidas saab Netanyahu hakkama oma esimese väljakutsega?
26. detsembril on Likudi eelvalimised,
kus Netanyahule tema oma parteis
esimest korda kümne aasta jooksul kinnas heidetakse.
Kas ta elab selle üle?
See sõltub valimisaktiivsusest.
Ta loodab ehk pigem sellele,
et osad inimesed hääletama ei tule.
See kinnitaks Netanyahu positsiooni.
Sa'ar esindab Netanyahuga sarnast suunda.
Ainus vahe on selles, mida Sa'ar ütleb:
Netanyahu ei suuda valitsust moodustada.
Ainus asi, mis aitaks Netanyahul Sa'ari võita, on see,
kui Sa'ari võimalikud toetajad koju jääksid.
Likudi eelvalimised on seega 26. detsembril.
Hr Oren, saateaeg on otsakorral.
Kas Netanyahu võib pildilt kaduda,
või on tema toetus Likudis endiselt nii tugev,
et ta peab parlamendivalimisteni vastu?
Esmakordselt on Likud praegu esimest korda lõhenenud.
Parteisisesed valimised pole Netanyahu varem takistanud.
Likudi tugevus on aastate vältel vaheldunud.
Partei tooetusnumbrid olid ülimadalal aastail 2006―2009,
kui neil oli vaid 12 kohta,
vaid kolmandik sellest,
mis neil hiljem on olnud.
Nad on lõhenenud, sest Sa'ar nägi, et võimalus on saabunud.
Teised likudlased ei julgenud Netanyahule väljakutset heita.
Kuigi parteivalimisteni on hetkel vähem kui nädal,
võime ennustada, et Netanyahu võidab,
kuid võidu marginaal on suure tähtsusega.
Kui Sa'ar saab häältest rohkem kui 35 protsenti,
saab temast tõenäoliselt Netanyahu järeltulija.
Kui Netanyahu peaprokuröri ja ülemkohtu otsusega
pildilt kaob, võib Sa'ar viia Likudi kui mitte võidule,
siis vähemalt koalitsiooni, mis praegu võimalik pole.
Likud on siiski väga juhikeskne partei.
See tahab oma juhist kinni hoida, nagu nähti 2000. a-te algul,
kuigi kaotati 12 kohta.
See on tõsi.
Netanyahu on Likudi jaoks ilmselt endiselt suurim häältemagnet,
kuid Sa'ar võib leppida kokku Netanyahu vastastega,
näiteks Liebermaniga.
Hetkel kaotab Likud igatpidi,
ükskõik, kas selle eesotsas on Netanyahu või Sa'ar.
Erinevalt eelmistest valimistest, lasub Netanyahul nüüd süüdistus.
Süüdistuse ajal on nähtud
inetuid meeleavaldusi Netanyahu kaitseks.
Nägime siiski ka teist poolt.
Jah, aga arvan, et Likud kaotab nüüd positsioone,
kui Sinivalged õigesti mängivad.
Toimub kahe narratiivi kokkupõrge.
Neil valimistel ei hääleta rahvas mitte niivõrd Netanyahu poolt,
kui vähemust esindava kohtusüsteemi ja meedia vastu.
Kui Likud maalib Gantzist sellise pildi,
et ta esindab vähemust,
saab Likud hääli juurde.
See on tänaseks kõik.
Aitäh, hr Miller, hr Oren ja dr Freeman!
Aitäh, head vaatajad! Järgmise korrani!
Nägite äsja Jeruusalemma Stuudiot.
TV7 Jeruusalemma tööd saab toetada helistades Eesti annetustelefonil
900 1777 (kõne hind 7 euri)
või ekraanilolevate kanalite kaudu. Annetada saab ka PayPali kaudu.
Lisainfo: www.tv7.ee
Tõlge: Monika Jaaguri