Tervetuloa Jerusalem studioon!
Israelin valtio on pahimmassa -
perustuslaillisessa kriisissä -
70-vuotisen historiansa aikana, -
vaikka sillä ei edes ole perustuslakia.
Kahdet vaalit päätyivät umpikujaan, ja edessä häämöttävät kolmannet vaalit.
Israelin poliittisesta ahdingosta ja epävarmuudesta keskustelevat -
tohtori Jonathan Freeman -
Heprealaisen yliopiston valtiotieteen laitokselta, -
analyytikkomme Amir Oren -
ja Mitchell Barak Keevoon-tutkimusryhmästä.
Herra Oren, kertoisitteko Israelin poliittisesta sekasorrosta?
Tämä päivä, 29.11., on tärkeä päivä Israelin kalenterissa.
Sinä päivänä 72 vuotta sitten -
YK antoi jakopäätöslauselman, -
joka antoi laillisen perustan Israelin valtion perustamiselle, -
ja myös palestiinalaisvaltion, joka ei toteutunut.
Israel ei kuitenkaan keskity menneeseen, -
vaan nykyiseen poliittiseen kriisiin, josta ei näy ulospääsyä.
Israelin lain ja käytäntöjen yksityiskohtien perusteella -
on vielä olemassa se mahdollisuus, -
että yksi suurimpien puolueiden johtavista knesset-jäsenistä -
pystyvät keräämään 60 allekirjoitusta, omansa lisäksi, -
ehdottaakseen presidentille itseään hallitustunnustelijaksi.
Presidentillä olisi sitten kaksi päivää aikaa harkita asiaa, -
ja sitten hallituksen muodostamiseen olisi aikaa kaksi viikkoa.
Kaikki ne 60 allekirjoittajaa eivät silti välttämättä suostu -
juuri siihen hallitukseen, jonka hän muodostaisi.
Siinä tapauksessa Israelissa on jälleen vaalit 90 päivän kuluttua -
jo kolmannen kerran alle vuoden sisällä.
Se johtuu siitä, että vaikka Likudilla olisi puolet vallasta, -
jos se luopuisi johtajastaan Benjamin Netanjahusta, -
se on yhä hänen takanaan.
Netanjahun hallitukseen ei tule kumppaneita Likudin ulkopuolelta, -
mutta ilman häntä Likud ei lähde hallitukseen.
Nykyinen tilanne ei ole helppo kenellekkään.
Tohtori Freeman, -
miten suuri merkitys Netanjahun syytteillä on tulevissa vaaleissa?
Muuttujia on toki useita, mutta miltä tilanne näyttää nyt?
Onko Israel menossa oikeaan suuntaan, -
kohti vakaata poliittista järjestelmää, -
joka kestää ulkopuolelta tulevat haasteet?
Israelissa on silti yhä demokratia, -
vaikka aivan lähellä meitä -
ihmisiä ammutaan kaduilla -
Irakissa, Libanonissa ja muualla.
Mitä tulee Netanjahun juridiseen tilanteeseen, -
syytteitä ei ole vielä nostettu virallisesti.
Hänellä on 30 päivää aikaa hakea knessetiltä syytesuojaa.
Syytteiden vaikutus tuleviin vaaleihin on vielä monella tapaa epäselvä.
Nyt näyttää siltä, että niitä vaaleja hallitsee kaksi suurta narratiivia.
Toinen puoli tukee lakien hallitusta ja toinen ihmisten hallitusta.
Sen perusteella äänestävät nekin, -
jotka eivät kannata tai vastusta kumpaakaan ehdokasta.
Herra Barak, mitä mieltä olette?
Netanjahu haluaisi varmasti tulla kansan eteen nyt saatuaan syytteet.
Ihmiset ovat jo kaksi kertaa äänestäneet häntä -
tietäen mahdollisista syytteistä.
Hän kiihottaa kansaa, -
ei enää Israelin arabeja vastaan -
syyttäen heitä viidenneksi kolonnaksi.
Nyt hän kohdistaa kiihotuksensa valtion instituutioita vastaan, -
oikeuskansleria ja oikeusministeriötä vastaan.
Ihmiset vakuuttuvat vasemmistolaisesta salaliitosta -
ja päättävät pysyä Netanjahun takana kaikesta huolimatta.
Netanjahu hakee tällä kertaa vapautusta syytteistään.
Entä jos hän saa taas 30 tai 35 paikkaa?
Hän sanoo: "Ihmiset äänestivät minua syytteistä huolimatta.
He haluavat minut johtajakseen."
Se on kuitenkin ongelmallista. Yleinen mielipide ei ole tuomioistuin.
Se ei voi antaa armahdusta, vain presidentti voi.
Hän kuitenkin yrittää saada armahduksen kansalta, -
jotta hän voi pysyä pääministerinä oikeudenkäynnin aikana.
Hän esittää tämän vallankaappausyrityksenä, -
mutta hän on oikeasti saamassa syytteet lahjonnasta -
ja luottamuksen rikkomisesta.
Hän on ottanut lahjoja -
palveluksia, kuten medianäkyvyyttä, vastaan.
Herra Oren, pääministeri Netanjahu keskittyi kahteen asiaan -
vastauksessaan oikeuskansleri Avichai Mandelblitin syytepuheeseen.
Hän syytti oikeuskansleria heikkoudesta, -
koska tämä antoi valtionsyyttäjän ja poliisin käyttää valheita -
todisteiden väärentämiseksi häntä vastaan.
Hän keskittyi myös toiseen israelilaisyhteiskunnan piirteeseen: -
syvään epäluottamukseen Israelin oikeusjärjestelmää kohtaan, -
varsinkin ultraortodoksien ja äärioikeistolaisten keskuudessa, -
Juudeassa ja Samariassa asuvien siirtokuntalaisten, -
jotka hyökkäävät jatkuvasti Jerusalemin oikeusistuimia vastaan -
heitä vastaan tehtyjen päätösten takia.
Nyt Likud on ollut johtava puolue monia vuosia.
Muistamme, kun pääministeri Menachem Begin sanoi: -
"Jerusalemissa on tuomarit."
Tuomarit tyrmäsivät tuolloin hänen aloitteensa.
Hän kuitenkin kunnioitti tuomioistuimia -
ja ymmärsi, että toimivassa demokratiassa -
oikeuslaitoksen on toimittava hallituksesta itsenäisesti.
Ajatteleeko Netanjahu nyt, että nuo kaksi israelilaisyhteiskunnan sektoria -
voivat laajentua niin, että hän voi saada edelleen tarpeeksi kannatusta -
pysyäkseen pääministerinä?
Poliitikot eivät aina käytä kovin järjellisiä argumentteja, -
ja tuo argumentti on erityisen järjetön.
Mielipidekyselyissä epäluottamus poliitikkoja ja mediaa kohtaan -
on sitäkin suurempi kuin poliisia ja oikeuslaitosta kohtaan.
Vankilat ovat tietysti aina täynnä "syyttömiä ihmisiä", -
ja niin edelleen.
Sitä väitettä ei pidä ottaa vakavasti.
Oikeuskansleri on se, joka langettaa syytteet, -
vaikka tiettyjä prosesseja on vielä käytävä läpi.
Hän on myös lain ylin tulkitsija koskien hänen omaa toimintaansa.
Nyt kun hän on langettanut syytteet pääministerille, -
mitä se merkitsee tämän kelpoisuudelle pysyä virassaan?
Nyt on poikkeustilanne, koska hallitus erosi jo lähes vuosi sitten -
ensimmäisten vaalien alla.
Nyt takana on toiset vaalit.
Oikeuskanslerin mukaan -
pääministeri ei voi erota hallituksesta, joka on käytännössä eronnut.
Toinen kysymys on, onko Netanjahu pääministerikelpoinen, -
jos hän saa 61 allekirjoitusta knessetissä?
Tai jos kukaan ei saa niitä allekirjoituksia, -
ja edessä on kolmas vaalikierros, -
onko hänellä kelpoisuutta niiden jälkeen?
Oikeuskansleri ei halua antaa ennakkopäätöstä, -
koska "se on vain hypoteettista".
Jos Netanjahu kehottaa ihmisiä kannattamaan häntä, -
mutta sitten hän ei olekaan kelpoinen, äänestäjiä on huijattu.
He eivät tiedä, merkitsevätkö heidän äänensä mitään.
Sellainen epäselvyys täytyy poistaa, ja niin tehdäänkin pian.
Ongelma on, että oikeuskansleri haluaa poliitikkojen tekevän työnsä, -
mutta poliitikot haluavat oikeuskanslerin apua siihen.
Tohtori Freeman, Netanjahu vannoi kaksi asiaa: -
toimia oikeuspäätösten mukaisesti ja noudattaa valtion lakia.
Hän ei siis kiihota kansaa sisällissotaan, kuten jotkut väittävät.
Myös hänen kilpailijansa Benny Gantz sanoi tällä viikolla, -
että Netanjahun puhe kehotti israelilaisia tarttumaan aseisiin, -
tai jotain sinne päin.
Pääministeri ei sanonut niin, -
mutta jotkut tulkitsevat hänen sanansa sotaisiksi.
Kuitenkin toimivassa demokratiassa, -
vaikka yleinen mielipide ja media eivät aina ole demokratian puolella, -
ihminen on syytön, -
ennen kuin tuomioistuin on tuominnut hänet syylliseksi.
Netanjahu on siis syytön siihen asti.
Onko se syy siihen, että israelilaiset äänestävät häntä edelleen?
Olette oikeassa, hän on syytön, kunnes toisin todistetaan, -
kuten kaikki muutkin tässä maassa.
Miten se vaikuttaa äänestäjiin, jos tulee kolmannet vaalit?
Kyse ei ole niinkään siitä, onko hän syytön vai syyllinen, -
vaan siitä, onko järjestelmä syyllinen.
Jotkut uskovat, että järjestelmää hallitsee vähemmistö, -
jota ei ole valittu vaaleilla.
Siksi Netanjahua voivat äänestää nekin, jotka eivät kannata häntä, -
mutta jotka vastustavat järjestelmää, -
mediaa, oikeuslaitosta ja muita instituutioita.
He äänestävät häntä heikentääkseen näitä instituutioita, -
joita ei ole valittu vaaleilla, ja jotka eivät edusta enemmistön tahtoa.
Herra Barak, -
Israelin poliittiset johtajat eri puolilta poliittista kenttää -
ovat kaikki sanoneet minulle, -
että Netanjahu ei ehkä ole syytön, mutta ei syyllinenkään.
Täysin viatonta johtajaa ei olekaan.
Kukaan pääministeri ei pysty toimimaan täysin viattomasti -
kaikkien haasteiden edessä.
Onko myös yleinen mielipide sillä kannalla?
Israelilaiset pitävät siitä, -
että pääministerit ovat miljardöörien ystäviä, -
saavat lahjoja ja kyytejä yksityiskoneilla.
Kun Moshe Ja'alon oli ehdolla pääministeriksi, -
hän sanoi videollaan: "En tunne miljardöörejä. Olen tavallinen mies."
Kuka sellaista äänestäisi?
Siinä työssä tarvitaan yhteyksiä maailman vaikutusvaltaisimpiin.
Niitä Netanjahulla on, ja israelilaiset arvostavat sitä.
Itsekin sanon, että joskus hyvä sikari on vain hyvä sikari.
Se ei ole välttämättä lahjus. Se riippuu siitä, montako niitä saa.
Hän on saanut aika monta.
Mutta se, että hän on hengaillut Arnon Milchanin ja James Packerin kanssa -
ja lähettänyt poikansa yksityiskoneella laskettelulomalle, -
kertoo osaamisesta ja kyvystä saada jotain aikaiseksi.
Kuitenkin tietyssä pisteessä, kuten Wallan tapauksessa, -
hän meni liian pitkälle.
Voi käydä niinkin, että israelilaiset nyt rankaisevat Netanjahua, -
koska hän vie Israelin kolmansiin vaaleihin.
Hän näkee uransa loppuvan ja haluaa lähteä kunniasaatossa.
Hän tahtoo näyttää israelilaisten haluavan hänet, -
mutta järjestelmä pakottaa hänet ulos.
Siitä tulee mieleen se, kun Trumpilta kysyttiin vaaliväittelyssä: -
"Kunnioitatteko vaalitulosta?" ja hän vastasi: "Kyllä, jos voitan."
Ihmiset ajattelivat, että voiko hullumpaa sanoakaan.
Trump tuskin uskoi voittavansa, mutta hän antoi alusta alkaen sen kuvan, -
että vaalit on järjestetty häntä vastaan.
Sitten kun hän häviäisi, ihmiset syyttäisivät vaaleja epäreiluiksi.
Vertaistuomioita on kahta tyyppiä: valamiehistön tuomio ja lynkkaus.
Tämän voi tulkita kummaksi tahansa.
Mutta jos tarkastellaan tätä järjestelmää, -
niin me kaikki olemme kulkeneet valtaapitävien takahuoneissa.
Kaikkihan siellä, tai suuri osa ainakin, -
polttelevat sikaareita ja juovat sampanjaa.
Heidän vierailleen tarjoillaan erityisruokalistoja, -
paljon enemmän kuin mitä heidän virkaansa kuuluu.
Siitä ei olekaan kyse, vaan eturistiriidoista, -
ja kun ne nousevat tietylle tasolle, se on lahjontaa.
Silloin kyse on vastakaupoista, tai kuten nyt sanotaan, quid pro quo.
Sitä ei voi sanoa vain ylellisyydeksi tai elintavaksi.
Kyse on siitä, kuka on antanut sen, kuinka paljon sait, -
ja mitä annoit sen vastineeksi.
Jos joku viranomainen, postinjakaja, poliisi tai opettaja -
jäisi kiinni sellaisesta, mistä Netanjahua syytetään, -
hänet erotettaisiin heti.
Pääministerinkanslian johtaja ja tavallinen ministerikin -
olisi jo erotettu.
Ainut kysymys on, mitä eroa on ministerillä ja pääministerillä.
Toinen kysymys koskee kelpoisuutta seuraavien vaalien jälkeen.
Toiset kysymykset on jo käsitelty.
Ensin Netanjahu sanoi, ettei hän ole tehnyt mitään, -
eikä lahjojen ottamisessa ystäviltä ole mitään väärää.
Siitä ei enää ole kyse.
Hän on puhunut jo 22 vuotta "syvästä valtiosta" -
oikeuskanslerin ja valtionsyyttäjän virastoissa tai poliisissa -
koska häntä on tutkittu heti siitä lähtien, -
kun hän alkoi tehdä poliittisia siirtojaan.
Nuo viranomaiset, jotka palvelivat maata 1990-luvulla, -
ovat jo jääneet eläkkeelle, ja ihmiset ovat vaihtuneet.
Hekö muka olisivat lähtökohtaisesti Netanjahua vastaan?
Päinvastoin! Pääministerillä on paljon etuja muihin tutkittaviin nähden.
Hänellä on immuniteetti. Hänen puhelintaan ja tilojaan ei voi tutkia.
Hän voi kutsua tutkijat toimistoonsa silloin, kun hänelle sopii, -
sen sijaan, että hänet kutsuttaisiin kaupungille.
On naurettavaa väittää, että hän olisi jotenkin alakynnessä.
Tohtori Freeman, -
miten vahvasti yleisö tukee Netanjahua edelleen?
Viime vaaleissahan hän, tai hänen puolueensa, -
ei saanut suurinta ääniosuutta.
Pystyvätkö poliitikot arvioimaan eri strategioita -
tässä epävarmassa, ennennäkemättömässä tilanteessa, -
jota yksikään parlamentaarinen järjestelmä maailmassa -
ei ole ennen kokenut?
Saman voisi sanoa Gantzistakin.
Hän epäonnistui kahdesti -
hallituksen muodostamisessa.
Kansa haluaa vakautta.
Se haluaa yhteishallituksen.
Vaikka kolmannet vaalit tulisivatkin, -
Netanjahun ja Gantzin linjat ovat hyvin samanlaiset -
mitä tulee talouspolitiikkaan ja Iranin torjumiseen rajoiltamme.
Väestö kannattaa siis pitkälti samaa linjaa, -
ja erimielisyydet koskevat persoonaa.
Israelilaiset haluavat vakautta, oli pääministeri sitten kumpi tahansa.
Herra Barak, onko viime vuosina syntyneissä blokeissa säröjä?
Kuten tohtori Freeman sanoi, Benny Gantz ei ole vasemmistolainen.
Sitä juuri aioin sanoa.
Heillä on hyvin samanlaiset linjat.
Likud, Netanjahu ja muu oikeisto -
ovat leimanneet Gantzin -
vasemmistolaiseksi, -
joka on Israelissa ruma sana, vain hieman arabia parempi.
Vasemmistolaiset myyvät maansa, eivätkä puolusta sitä.
Hän on melkeinpä vihollinen.
Säröjä alkaa kyllä näkyä, varsinkin Likudissa.
Netanjahu on kuin se poika, joka pitää sormeaan padon reiässä.
Hän ei ehkä pysty tukkimaan kaikkia reikiä.
Muiden puolueiden poliitikot toimivat kuin heillä ei olisi poliittisia aivoja.
He vain seuraavat Netanjahua.
Shas, Bait hajehudi tai Uusi oikeisto voisivat -
mennä nyt hallitukseen ja ottaa itselleen tärkeitä ministeriöitä -
määritellen itse omat punaiset rajansa.
Netanjahu on kuitenkin hypnotisoinut heidät.
Netanjahu on antanut Naftali Bennettille ilmaista karkkia.
Bennett on jäänyt jumiin -
toimimattoman puolustusministerin titteliin.
Eikö Netanjahu valmenna Bennettiä seuraajakseen?
Hän valmentaa Bennettiä heittääkseen hänet ulos -
ja tehdäkseen hänet taas naurunalaiseksi.
Joulukuussa hän ei eronnutkaan, koska hän pääsi puolustusministeriksi.
Sitten hänen Uusi oikeistonsa ei ylittänyt kynnystä, -
ja kun Ajelet Shaked valittiin johtajaksi, -
Netanjahu varasti kaikki äänet.
Kun Trump julisti, etteivät siirtokunnat ole laittomia, -
Netanjahu menee heti Efratiin varastamaan äänet.
Ihmiset menevät taas ansaan.
Herra Oren, kukaan ei halua taas uusia vaaleja, -
mutta on lähes mahdotonta kuvitella, että tulos olisi erilainen.
Pystyykö Israel vakauttamaan -
poliittisen kenttänsä?
Olette yli 99-prosenttisesti oikeassa.
Se on hyvä todennäköisyys.
119 on 220:sta yli 99 prosenttia.
Sanoitte, että kukaan ei halua -
kolmatta kierrosta, -
mutta yksi tahtoo, Netanjahu.
Hän toivoo epätoivoisesti, -
että hän saa jollain lailla paremmat mahdollisuudet.
Tällä hetkellä hänellä ei näytä olevan tulevaisuutta.
Hän saattaa epäonnistua, mutta hänelle sekin on mahdollisuus, -
koska hän on jo epäonnistunut.
Tähän asti hieman yli neljännes israelilaisäänestäjistä -
on äänestänyt Netanjahua.
Muut äänet ovat menneet muiden puolueiden johtajille, -
jotka ovat liittyneet hänen koalitioonsa.
Ainakin kahdella heistä, Derillä ja Litzmanilla, -
on itselläänkin vaikeuksia lain kanssa.
He eivät halua Netanjahusta ennakkotapausta.
Heillä on siis henkilökohtaisia syitä pysyä hänen takanaan.
Ohjelma on lopuillaan.
Ennustaisitteko vielä ennustamatonta, tohtori Freeman?
Emme halua uusia vaaleja. Yhteishallitus on yhä mahdollinen.
Jotkut saattavat nytkin tehdä töitä sen eteen.
Knesset-jäsen voi erota, ja toinen voi tulla hänen tilalleen.
Siellä on monia puolueita.
Voi tulla jokin turvallisuustilanne tai luonnonkatastrofi, -
joka saa kaikki unohtamaan eiliset puheensa -
ja katsomaan tulevaisuuteen.
Turvallisuustilanne voi todellakin tulla, -
mutta olemme oppineet, että politiikan motiivi on oma etu.
Siksi näen vielä toivon pilkahduksen yhteishallituksesta.
119 knesset-jäsentä haluaa taata työpaikkansa neljäksi vuodeksi.
Heidän on siis tehtävä jotain, koska jos tulee taas uudet vaalit, -
osan poliittinen ura loppuu siihen.
Herra Oren, aika on lopussa, -
mutta valitettavasti meidän on palattava tähän aiheeseen pian.
Jos tämä nauha tuhoaa itse itsensä viidessä sekunnissa tai viikossa, -
yhdyn Mitchellin ennustukseen, että saamme hallituksen.
Kiitos, tohtori Freeman, herra Oren ja herra Barak!
Kiitos katsojillekin, näkemiin ensi viikkoon!
Suomennos: Hannele Lehtoranta