Tervetuloa Jerusalem studioon!
Seitsemän viikkoa sitten -
Israelissa oli parlamenttivaalit -
toisen kerran tänä vuonna.
Netanjahu epäonnistui hallituksen muodostamisessa, -
mutta hänen pääkilpailijansa Benny Gantz ei näytä olevan -
yhtään sen lähempänä onnistumista.
Onko edessä kolmannetkin vaalit?
Siitä keskustelevat Mitchell Barak, Keevoon Global Researchin johtaja, -
analyytikkomme Amir Oren -
ja tohtori Jonatan Freeman -
Heprealaisen yliopiston valtiotieteen laitokselta.
Herra Oren, mitä Israelin poliittisessa kentässä on meneillään?
Mehän elämme ihmeiden ja profetioiden maassa, -
ja nyt tarvitsemme niitä -
päästäksemme tästä umpikujasta.
Vaaleista on seitsemän viikkoa.
Ensimmäinen viikko meni odotellessa tuloksia ja sitä, -
että presidentti nimittäisi Netanjahun virallisesti hallitustunnustelijaksi.
Neljä viikkoa myöhemmin Netanjahu luovutti.
Benny Gantz yrittää nyt kolmatta viikkoa sitä, -
mihin Netanjahu ei pystynyt.
Numerot eivät suosineet kumpaakaan.
Kumpikaan eivät päässeet lähellekään 61 knesset-paikan rajaa.
Kuitenkin mitä lähempänä olemme määräajan päättymistä, -
eli kun Gantzin aika loppuu -
ja knessetillä on 21 päivää aikaa ehdottaa 61 jäsenen voimin -
ketä tahansa knesset-jäsentä pääministeriksi.
Jonkinlaista liikehdintää luultavasti tapahtuu.
Se liittyy myös oikeuskansleri Avichai Mandelblitin päätökseen -
Netanjahun syyttämisestä -
lahjonnasta, luottamuksen rikkomisesta ja petoksesta.
Jos niin tapahtuu, -
korkeimmalle oikeudelle esitetään varmaankin vetoomuksia siitä, -
ettei Netanjahu voi toimia hallituksen muodostajana.
Joulukuuhun tultaessa knesset miettii ehkä kohtaloaan uudelleen.
Sen sijaan, että maaliskuun alussa olisi kolmannet vaalit, -
se voi päättää, -
että Gantzin tai jonkun muun olisi paras muodostaa hallitus.
Herra Barak, -
olitte täällä keskustelemassa kahden viime vaalin aikana, -
ja valitettavasti arviot osuivat oikeaan.
Epävarmuustila jatkuu, ja vaalit uhkaavat jälleen toistua.
Tutkimusten mukaan mikään ei muutu, -
vaikka nyt pidettäisiin kolmannet vaalit.
Mikseivät Sinivalkoisten Benny Gantz ja Likudin Benjamin Netanjahu -
tule yhteen ja sovi erimielisyyksiään näiden realiteettien pohjalta?
Lohduttaudun sillä, ettei Israel ole ainut maa, jossa on poliittinen kaaos.
Britanniallakin on nyt vaikeaa.
Tämä on maailmanlaajuinen ilmiö.
Esititte hyvän analyysin tilanteesta. Tilanne ei muutu.
Kansallisen yhtenäishallituksen esteenä on mielestäni kaksi ihmistä.
Toinen on Benjamin Netanjahu, -
koska sinivalkoiset eivät tule hänen hallitukseensa -
mahdollisten syytteiden takia, -
eikä Netanjahu suostu astumaan syrjään, -
jotta Likud voisi muodostaa hallituksen sinivalkoisten kanssa.
Toinen on Benny Gantz, -
koska israelilaiset eivät vieläkään pidä häntä uskottavana vaihtoehtona.
Hän ei ole riittävän aggressiivinen ja karismaattinen.
Hän on tehnyt hyvää työtä kaksissa vaaleissa, -
mutta israelilaiset eivät silti pidä häntä varteenotettavana johtajana, -
eikä hän oikein itsekään tyrkytä itseään.
Kuten Amir sanoi, odotamme nyt niiden 21 päivän alkamista, -
ja sitten knessetin jäsenet tajuavat, että joku on löydettävä, -
tai he menettävät työnsä.
Israelilaiset eivät enää kestä tätä.
Gantzin on ymmärrettävä, -
että hän pääse pääministeriksi vain Netanjahun kautta, ei hänen ohitseen.
Netanjahun on saatava poistua kunniakkaasti.
Hän on ollut pääministeri 10 vuotta.
Jatkakoon pääministerinä syytteisiin tai oikeudenkäyntiin asti.
Parlamentaarisissa järjestelmissä -
poliitikot haluavat aina kilpailevan puolueen johtajan pois pelistä, -
oli tämä saamassa syytteet tai ei.
Voidaanko Gantzin vaatimusta siis pitää legitiiminä?
Netanjahu kuitenkin valittiin Likudin johtajaksi -
demokraattisissa esivaaleissa.
Mitä tulee toiseen ongelmaan, -
miksei Gantzia pidetä tarpeeksi vahvana johtajana Israelille, -
vaikka sinivalkoiset saivat suurimman äänisaaliin?
Israelin vaalihistoriassahan -
mikään puolue ei ole saanut enemmistöhallitusta, -
ei edes Ben Gurionin aikaan.
Aivan niin. Kello kuitenkin tikittää myös Benny Gantzille.
Hänellä on takanaan jo kaksi vaalikampanjaa.
Lapid antoi hänen johtaa niitä, mutta se ei onnistu kolmatta kertaa.
"Epäonnistuit. Sinusta ei tule Israelin johtajaa."
Hän on kuitenkin ensimmäinen Netanjahun haastaja 10 vuoteen, -
joka sai presidentiltä mandaatin hallituksen muodostamiseen.
Mutta hän ei ole onnistunut.
Jos hän ei tee sitä, on Lapidin tai jonkun muun vuoro.
Mitä Netanjahun hyväksymiseen tulee, -
Sinivalkoisten ongelma on, että heidän voittonsa ei ole selvä.
He eivät voi julistaa: "Emme ole kiinnostuneita Netanjahusta, -
voimme muodostaa hallituksen ilman Likudiakin."
Sitten he olisivat voineet kutsua Likudin ilman Netanjahua.
Mutta nyt tarvitaan kompromissi. Jonkun on annettava periksi.
Tohtori Freeman, -
sekä Netanjahun että Gantzin blokki sanovat, -
että Israelilla on edessään haasteita.
Toisin kuin Yhdysvalloilla, Britannialla, Espanjalla -
ja muilla poliittisesti kiehuvilla mailla, -
Israelilla on välittömiä turvallisuusuhkia.
Ongelmat eivät ole vain poliittisia.
Molemmat puolet vaativat yhteishallitusta, -
kumpikin omalla tavallaan.
Olemme keskustelleet täällä useasti kuninkaantekijöistä.
Sellaisena pidetään yhä Israel Beiteinun johtajaa -
entistä puolustusministeri Avigdor Liebermania, -
riippuen tietysti puolueiden ideologioista.
Voiko joku antaa periksi yhteishallituksen mahdollistamiseksi -
näiden kasvavien haasteiden edessä?
Kaksi kelloa tikittää: -
kolmannet vaalit, joita ei halua kukaan, -
ja turvallisuustilanne.
USA:n viranomaisten vierailut -
ja Netanjahun ja Gantzin tapaamiset -
kielivät kytevistä turvallisuusuhista.
Ne saattavat patistaa osapuolet kompromissiin.
Netanjahu voisi tuoda hallitukseen diplomaattisen puolen -
ja Gantz puolustuksellisen.
Emme voi sulkea pois yhteishallitusta, -
eikä edes sitä, että Netanjahusta tulee sen ensimmäinen johtaja.
Gantz saa oppia häneltä pitämään ohjaksia käsissään.
Lähi-idän jatkuvista käänteistä olemme oppineet, -
että täällä tikittää kelloja, joista ei tiedä kukaan, ei hallituskaan, -
"tunnettuja tuntemattomia", kuten Rumsfeld sanoi.
Ne saattavat pakottaa heidät muodostamaan hallituksen.
Se on mahdollista, mutta veikkaan, ettei niin tapahdu.
Israelilaiset ovat skeptisiä, jopa kyynisiä.
He eivät usko että tämä "turvallisuuskriisi" -
ilmaantui sopivasti pitämään Netanjahun vallassa.
Syytteisiin se ei vaikuta kuitenkaan, sillä se on erillinen asia.
Mitään vakavaa turvallisuusuhkaa ei nyt ole.
Nousevia uhkia on, ja ne voivat toteutua lähivuosina.
Parhaimpien lähteiden mukaan sotaa ei ole näköpiirissä.
Yksikään Israelin vihollisista ei halua sotaa.
Paitsi virhearvion seurauksena.
Tilanne voi silti kiihtyä tahattomasti, -
varsinkin jos tulee kuolonuhreja, jos Israel vastaa provokaatioon, -
ja vastaus provosoi taas uuden vastaiskun.
Silloin muutkin rintamat voivat yhtyä taisteluun.
Jos Israelilla on yhteenotto Hizbollahin kanssa, -
Hamas saattaa liittyä mukaan, ja toisin päin.
Tulossa ei kuitenkaan tiettävästi ole tulossa mitään, -
jota Israelin pitää valmistautua torjumaan.
Näin sanovat siis parhaimmat tiedustelu- ja operatiiviset lähteet.
Kuten sanoitte, Benny Gantz tahtoo oppia pitelemään ohjaksia.
Hän ei sano olevansa taikuri, vaan taikurin oppipoika.
Ei kuitenkaan ole kannattavaa esiintyä sellaisena, -
joka olisi innokas perimään pääministerin manttelin.
Vaatimattomuus kaunistaa, mutta ei tässä tapauksessa.
Joko hän tekee niin, -
tai siihen ei suostuta, koska hän on koalition johtaja.
Sinivalkoisethan on koalitio, mutta Netanjahu on Likudin ainut johtaja.
Kukaan Likudista ei ole vielä noussut haastamaan Netanjahua.
Uusissa esivaaleissa -
esimerkiksi Gideon Sa'ar saattaa kuitenkin haastaa hänet.
Mutta Sinivalkoisissa Jair Lapidilla on 14 paikkaa 33:sta.
Moshe Ja'alonilla on 4―5. Gantzilla on itsellään vain 14.
Gantzin on siis kuunneltava kumppaneitaan, -
ja he sanovat, ettei hän voi jäädä Netanjahun varjoon.
Netanjahu on saatava ulos, koska ne, jotka ovat äänestäneet -
Sinivalkoisia, Työväenpuoluetta ja demokraattileiriä, -
haluavat kaikki Netanjahun ulos.
Jos Gantz suostuu Netanjahun alaisuuteen, -
seuraavissa vaaleissa käy huonosti.
Tarkastellaanpa Netanjahun poliittisia siirtoja -
viimeisen vuosikymmenen aikana, -
esimerkiksi entisen esikuntapäällikön Shaul Mofazin kohdalla.
Mofazia pidetään yhtenä Israelin parhaimmista puolustusministereistä.
Hänestä tuli myös Sharonin perustaman Kadiman johtaja.
Hän teki sopimuksen Netanjahun kanssa -
säästäen Israelin uusilta vaaleilta.
Mofaz poistui lopulta politiikasta kokonaan.
Tämä ilmiö on toistunut yhä uudelleen.
Pelkäävätkö sinivalkoiset, -
että jos he tekevät kompromisseja Netanjahun kanssa, -
Netanjahu pelaa heidät ulos seuraavissa vaaleissa?
Se on mahdollista. Netanjahun temput on kuitenkin käytetty loppuun.
Ei niihin voi turvautua loputtomiin.
Se on henkilökysymys.
Sinivalkoisten ohjelma oli Netanjahun vastainen.
Gantz ei itse koe olevansa valmis johtajaksi, ja se näkyy.
Kun hänelle annettiin hallituksen muodostajan tehtävä, -
hänen olisi pitänyt kutsua Netanjahu, -
mutta hän meni tapaamaan tätä sanoen: "Herra pääministeri..."
Hänen olisi pitänyt sanoa häntä Likudin puheenjohtajaksi, -
ja niin hän nyt sanookin.
Gantzhan toimi Netanjahun esikuntapäällikkönä.
He johtivat operaatioita yhdessä.
Heillä oli hyvä työskentelysuhde.
Herra Barak, -
Israelin parlamentaarisen demokratian sanotaan edistävän pluralismia -
ja antavan äänen yhteiskunnan kaikille sektoreille.
Se on kuitenkin lamauttanut Israelin poliittisen järjestelmän.
Ehdotetaanko Israelissa hallitusuudistusta, -
esimerkiksi USA:n kaltaiseen kaksipuoluejärjestelmään, -
jossa suuremman puolueen johtaja valitaan aina johtajaksi, -
joka pystyy toimimaan tehokkaammin kuin Israelissa nyt.
Eihän tämä ole pluralismia, vaan riitelyä.
Vaaliuudistuksesta on keskusteltu pitkään.
Työskentelin Netanjahun kanssa 1990-luvun alussa.
Hän äänesti Likudia vastaan suorien pääministerivaalien puolesta.
Siitä tuli kuitenkin henkilökohtainen kilpailu suosiosta, -
eikä voittaja pystynyt toimimaan, -
koska hän oli myynyt kaikki knesset- paikat tullakseen pääministeriksi.
Väestö todellakin viestii, ettei tämä toimi.
Ainut muutos, joka nyt on nähty, -
ja se on ironista kyllä Netanjahun suurimpia perintöjä, -
on se, että hän laukaisi pienen "arabikevään" Israelissa.
Israelin arabit olivat aktiivisia näissä vaaleissa.
Heidän äänestysvilkkautensa oli 60 prosenttia.
80 prosenttia heistä äänesti arabilistaa.
50 prosenttia Israelin arabeista ovat kyselyn mukaan valmiita siihen, -
että arabipuolueet liittyvät hallitukseen.
Se on todellista pluralismia. Arabit haluavat osallistua.
En tiedä, hyväksyvätkö juutalaispuolueet heidät.
Pääministerin, Likudin ja jopa Gantzinkin kiihotuspuheet -
eivät tee demokratialle hyvää.
Tämä on kuitenkin suuri käänne, joka näkyy tulevissakin vaaleissa.
Myös arabilistan ääripäät pitävät kiihotuspuheita -
hallitukseen liittymistä vastaan.
Kaikki eivät ole siihen valmiita, -
ja seurauksena voi olla arabilistan jakautuminen -
integroitumisen kannattajiin ja vastustajiin.
Tohtori Freeman, jatkuuko tämä pattitilanne -
ja onko edessä kolmannet vaalit?
Vaikka hallitus muodostettaisiinkin, -
niin nehän ovat viime aikoina kestäneet vain pari vuotta.
Harva hallitus on kestänyt koko kautta.
Tämäkin hallitus pysyy siis ehkä vuoden tai pari, -
ja sitten on taas vaalit.
Mitä tulee kaksipuoluejärjestelmään, -
kansa keskittyy yhä enemmän kahden tai kolmen blokin ympärille -
ilman lakiakin.
Se äänestää sellaisen kehityksen puolesta.
Sinivalkoisissa on oikeisto-, keskusta- ja vasemmistopuolueita.
Sellainen realiteetti on siis muodostumassa -
ilman lainmuutostakin.
Eihän siitä säädetty lailla Yhdysvalloissakaan.
Puolueita oli aluksi useita, -
ja kaksipuoluejärjestelmä kehittyi luonnollisesti.
Israelin järjestelmä kehittyy vakaammaksi luonnostaan.
Herra Barak, kysyisin mielipidetutkimuksista.
Niiden mukaan mikään ei näytä muuttuvan.
Äänestäjät kuitenkin tietävät sen, -
joten uskotteko heidän siksi muuttavan äänestyskäyttäytymistään?
Kyllä ja ei.
Eivät he muuta ääniään, mutta puolueiden kokoonpanot muuttuvat.
Pysyvätkö sinivalkoiset yhdessä, -
vai eroaako Lapid?
En usko Likudin pysyvän koossa.
He eivät suostu Netanjahun panttivangiksi kolmatta kertaa.
Hän huijasi heidät uusiin vaaleihin vastoin heidän tahtoaan.
Hän ei edes neuvotellut koalitiokumppaneidensa kanssa.
Hän ei puhunut ennen vaaleja -
yhdenkään Likud-jäsenen kanssa ministerinsalkuista.
Uskon, että joku haastaa häntä Likudista, tai joku lähtee, -
siihen otetaan ulkopuolisia, ja uusia puolueita syntyy.
Likud ja sinivalkoiset heikkenevät, koska äänestäjät rankaisevat niitä.
Keskustelin Likudin jäsenten kanssa, ja he olivat yhä Netanjahun tukena.
Heissä ei ollut merkkejä kapinahengestä.
Herra Oren, uskotteko sen muuttuvan, jos pattitilanne jatkuu -
ehkä ennennäkemättömiin kolmansiin vaaleihin, -
tai jopa neljänsiin tai viidensiin?
Likudin toisen tason johtajat, -
ja vain Netanjahu on ylimpää tasoa, -
ovat hyvin sivistyneitä ja kohteliaita.
He antavat aina toisilleen tilaisuuden -
puukottaa Netanjahua selkään tai sydämeen ensimmäisenä, -
jonka jälkeen he voivat itse astua esiin.
Se on Alphonsen ja Gastonin tapaista kohteliaisuutta.
He odottavat syytteitä.
Vasta sitten he tekevät vetonsa, ja haastajia on ehkä neljä tai viisi.
Kommentoisin aiempiin kysymyksiinne.
Valtiotieteilijä tietysti sanoo, -
että Israel tarvitsee kipeästi hallitusuudistusta.
Vallanpitäjät eivät kuitenkaan luovu vallasta vain siksi, -
että se olisi akateemikkojen mielestä parempi.
Toiseksi kommentoisin arabiparlamentaarikoista, -
että Netanjahu voi tukeutua heihinkin pysäyttääkseen Gantzin.
Miksi heitä ei siis pidettäisi mahdollisina kumppaneina -
Gantzin hallitukseen?
21 päivän lähestyessä loppuaan -
Avigdor Lieberman, kuninkaantekijä, -
jota ilmankin kuningaskunta voidaan rakentaa, -
joutuu päättämään prioriteeteistaan.
Kannattaako hän Netanjahun syrjäyttämistä -
vai kolmansia vaaleja?
Arvelen hänen haluavan ennen kaikkea eroon Netanjahusta.
Ilman Liebermania kumpikaan ei saa hallitusta ensi vaaleissa.
Siksi Gantz ei lähde siihen ilman tätä entistä puolustusministeriä.
Ohjelma on lopuillaan. Arvioisitteko lyhyesti tulevaisuutta?
Kaikesta tästä poliittisesta pelistä huolimatta -
Israelin demokratia on vahva.
Vaikka maailma epäilee sitä, -
demokratiamme vain vahvistuu monien uhkien edessä.
Meitä ympäröivät uhat eivät ole kovin demokraattisia.
Ampumisen sijaan keskustelemme.
Viestimme Euroopalle ja koko maailmalle, -
että tässä kaaoksessakaan emme ryntää viidakkoon aseita heilutellen.
Yhdysvalloissa kiitospäivän jälkeinen päivä on musta perjantai.
Kaikki on alennuksessa. Ihmiset ryntäävät kauppoihin kuin hullut.
Näin käy Israelin politiikassa, kun ne 21 päivää ovat lopuillaan.
Näemme hulluja kauppoja, joiden ei tiedetty olevan mahdollisiakaan, -
ja hallitus muodostetaan.
Huhtikuun ja syyskuun vaalit päättyivät tasapeliin.
Ei sinivalkoisten ja Likudin kesken, vaan Netanjahun ja kaikkien muiden.
Nyt he ovat tasaväkisiä, mutta massat voittavat kyllä lopulta yhden.
Vitsailusta huolimatta israelilaisten enemmistön silmissä -
Netanjahu on yhä paras ehdokas Israelin pääministeriksi.
Vähemmän kuin aiemmin.
Gantz näyttää vähän enemmän pääministeriltä -
saatuaan hallituksen muodostajan tehtävän.
Netanjahulla on tosiaan paljon haasteita.
Kiitos, herra Barak, herra Oren ja tohtori Freeman!
Kiitos katsojillekin, näkemiin ensi kertaan!
Suomennos: Hannele Lehtoranta