Tere tulemast saatesse!
Iisraeli teistest valimistest tänavu
on möödunud umbes seitse nädalat.
Peaminister Netanyahu ei suutnud valitsust moodustada.
Tema peamine rivaal, endine IDF peastaabiülem Benny Gantz,
ei paista samuti sihile jõudvat.
Kas see tähendab, et Iisrael liigub kolmandate valimiste poole?
Stuudios on Mitchell Barak,
Keevoon Global Research Groupi tegevjuht,
TV7 analüütik Amir Oren ja dr Jonathan Freeman,
politoloogiateadlane Heebrea Ülikoolist.
Hr Oren, kas selgitaksite lähemalt,
mis Iisraeli poliitikamaastikul toimub?
Elame siin imede ja prohveteeringute maal.
Vajame parasjagu mõlemat, et leida,
kas sellest ummikust on mingi väljapääs.
Nagu öeldud - valimistest on möödas seitse nädalat.
Esimesel nädalal oodati tulemusi
enne kui president Rivlin sai anda ametliku mandaadi
valitsuse moodustamiseks Netanyahule.
Neli nädalat hiljem andis Netanyahu alla,
ja nüüd proovib Benny Gantz teha kolmandat nädalat seda,
mis Netanyahul ebaõnnestus.
Arvud on algusest peale mõlema vastu olnud.
Kumbki neist pole lähedalgi 61-le
120 Knesseti kohast.
Kui aga finišijoonele lähemale jõuame,
ehk kui Benny Gantzi aeg läbi saab
ja Knessetil on 21 päeva,
mil 61 seadusandjat võivad allkirjastada palvekirja presidendile
ja soovitada mõnd teist Knesseti liiget,
võib ehk toimuda mingi liikumine.
See on seotud ka peaprokurör Avichai Mandelbliti otsusega,
kas esitada Netanyahule süüdistus ühes, kahes või kolmes juhtumis
altkäemaksu, usalduse kuritarvitamise ja pettuse suhtes.
Kui see juhtub, esitatakse Ülemkohtule ilmselt palvekiri,
kus palutakse tõkendit Netanyahu suhtes,
et ta ei saaks valitsust moodustada.
Kui see kõik detsembri alguses või keskpaigas aset leiab,
võib Knesset hakata ehk oma saatuse üle järele mõtlema,
ja selle asemel, et märtsi algul kolmandaid valimisi korraldada,
võidakse otsustada,
et Gantz või keegi teine peaks siiski valitsuse moodustama.
Hr Barak, olete osalenud saates mõlema viimase valimisperioodi ajal.
Kõik meie ennustused on kahjuks täide läinud
seoses patiseisuga, kus ees terendavad uued valimised.
Statistika ja arvamusküsitluste järgi ei muutuks midagi,
isegi kui valimised toimuksid täna.
Miks ei tule Iisraeli juhid - Sinivalge esimees Benny Gantz
ja Likudi esimees, peaminister Netanyahu, - kokku,
et jõuda kokkuleppele olemasoleva olukorra põhjal?
Mind julgustab, et Iisrael pole ainus, kus on poliitiline segadus ja kaos.
Ka Inglismaal ja USA-s on probleeme.
Ehk on see ühine kogu maailmale
ja meil toimuv on selle kohalik väljendus.
On julgustav, et sama toimub ka teistes riikides.
Arvan, et sinu küsimuses on iva sees. See oli väga hea olukorra analüüs.
Nad teavad, et midagi ei muutu.
Ühtsusvalitsuse teel seisab hetkel kaks inimest.
Üks on Benjamin Netanyahu. Sinivalge on kuulutanud,
et ei lähe temaga ühte valitsusse, kuna talle võidakse esitada süüdistus.
Ja kuna Netanyahu ei astu kõrvale ...
Kui ta hooliks paremtiivast ja Likudist, ütleks ta: Ma lahkun ja lasen Likudil
moodustada tugeva ühtsusvalitsuse koos Sinivalgega.
Netanyahu on üks, kes takistab. Teine on Benny Gantz. Miks?
Knesseti liikmed ja avalikkus ei näe teda ikka veel juhina,
kes võiks valitsemise üle võtta.
Ta pole piisavalt agressiivne ja karismaatiline.
Tal on kahtedel valimistel hästi läinud:
esimesel korral sai ta 35 kohaga viigi ja seekord Likudist ühe koha rohkem.
Ometi ei nähta teda veel juhina, kes võiks valitsusohjad üle võtta.
See on veidi problemaatiline, kuna ta ei sunni ennast peale.
Ootame ilmselt selle 21 päevani, nagu Amir ütles,
ja siis leiavad Knesseti liikmed, et midagi tuleb ette võtta.
Paljud neist kaotavad töö, kuna peale tulevad teised parteid
ja iisraellased ei talu seda enam.
Gantz mõistab, et lubas Netanyahuga mitte ühte valitsusse minna,
aga tema tee peaministritoolile läheb läbi, mitte ümber Netanyahu.
Netanyahule tuleb anda pehme lahkumisvõimalus.
Ta on olnud peaminister 10 aastat. Tal tuleb lasta lahkuda väärikalt.
Ta võib saada peaministriks ja lahkuda veidi hiljem,
kui esitatakse süüdistus või algab kohtuistung.
Esitan vastuväite mõlemas punktis.
Mis tahes parlamentaarse struktuuri ajaloos
tahab üks pool tavaliselt alati näha teise poole juhi lahkumist,
vaatamata võimalikule süüdistuse esitamisele.
Kas see Sinivalge nõudmine on õigustatud?
Arvestades faktiga, et Netanyahu valiti Likudi juhiks
demokraatlikul hääletusel, vähemalt eelvalimistel.
Miks arvate, et Benny Gantzi ei valitud tugeva juhina,
keda riik tahab, arvestades fakti,
et Sinivalge sai eri parteide seas kõige rohkem mandaate?
Ja Iisraeli valimiste ajaloo kontekstis pole ükski partei,
isegi mitte Ben Gurioni ajal, suutnud üksi enamusvalitsust luua.
Õige. Aga kell tiksub ka Benny Gantzi jaoks.
Ta on Sinivalge juhina läbinud kahed valimised.
Yair Lapid lubas tal juht olla, aga kolmas kord seda enam ei juhtu.
Nad ei tee seda. Nad ütlevad: "Benny, sa läbisid kahed valimised,
kuid sa ei loonud valitsust ja sa pole Iisraeli juht."
Kuigi ta on viimase dekaadi vältel esimene juht,
kes on saanud Netanyahu kõrval presidendilt mandaadi
valitsuse moodustamiseks? - Aga ta pole valitsust loonud.
Kui ta seda ei tee, ütleb Lapid, et nüüd on tema kord.
Või leitakse Sinivalgest keegi teine.
Mis puudutab Netanyahu lahkumist,
siis problemaatiline on see, et Sinivalge pole selget võitu saanud.
Ummikus on nii Likud kui Sinivalge, ja keegi peab järele andma.
Sinivalge ei saa öelda, et Netanyahu neid ei huvita.
Kui nad oleks suutnud moodustada 61-kohalise enamuse Likudita,
võiksid nad öelda: Võite ühineda, aga ilma Netanyahuta.
Keegi ei kogu 61 kohta.
Seepärast on vaja kompromissi ja keegi peab järele andma.
Dr Freeman, vaadates olukorda mõlema bloki perspektiivist,
siis nii Netanyahu kui Gantz ütlevad,
et Iisraeli ootavad väljakutsed.
Lisaks poliitilisele segadusele,
nagu USAs, Inglismaal ja Hispaanias,
on Iisraelil ka aktuaalseid julgeolekuväljakutseid.
Need on riigile lisakoormaks.
Mõlemad nõuavad ühtsusvalitsust, kuigi nad lähenevad sellele erinevalt.
Kui rääkida kaalukeeltest,
siis on juttu olnud Israel Beiteinu esimehest
ja endisest kaitseministrist Avigdor Liebermanist.
Teda peetakse endiselt kaalukeeleks mis tahes valitsuses,
sõltuvalt erinevatest ideoloogiatest Iisraeli poliitmaastikul.
Kas usute, et keegi võib taganeda oma praegustest seisukohtadest
ja liikuda ühtsusvalitsuse poole, arvestades kasvavate väljakutsetega?
Siin tiksub kaks kella -
kolmandatele valimistele, mida keegi ei taha,
ja teiseks julgeolekuolukord. Mitmed märgid -
USA ametnike visiidid,
Netanyahu ja Gantzi kohtumised,
näitavad, et kihiseb mingi julgeolekuolukord.
See võib meid drastiliselt mõjutada ja tõugata pooled kompromissile.
Netanyahu tooks sellesse valitsusse diplomaatilise ja Gantz sõjalise külje.
See võib mõlemad kompromissile tuua.
Ühtsusvalitsust ei saa välistada,
ega sedagi, et Netanyahu seda esimesena juhib.
Nii saaks Gantz ametit õppida ja lasta Netanyahul õpetada.
Midagi ei saa välistada.
Näeme Lähis-Idas selle põhjal, mis iga tund ja sekund toimub,
et tiksuvad erinevad kellad, millest ei tea meie ega valitsus.
Need on tundmatud faktid, nagu Rumsfeld kunagi ütles,
mis taustal mõju avaldavad,
ja võivad tõugata sellise valitsuse loomisele,
isegi kui mõlemad hetkel sellest keelduvad. - Hr Oren?
See on tõesti võimalik stsenaarium, kuid veaksin kihla, et seda ei juhtu.
Sest iisraellased on skeptilised või isegi küünilised
ega usu, et üleöö on sobivalt tekkinud mingi julgeolekukriis,
nii et Netanyahu saab ametisse jääda.
See ei mõjutaks süüdistuse esitamist,
kuna see ei sõltu erinevatel rinnetel toimuvast.
Hetkel ei eksisteeri mingit karjuvat julgeolekuprobleemi.
Jah, tõusmas on ohud,
mis võivad materialiseeruda aasta või kahe pärast,
kuid parimini informeeritud allikate sõnul ei kihise kuskil mingit sõda.
Ükski Iisraeli vaenlastest ei taha sõda.
Kuid tuleb arvestada valearvestustega.
See ei tähenda, et tahtmatult ei võiks tekkida eskalatsioon.
Eriti kui esineb inimohvreid ja Iisrael reageerib provokatsioonile,
mis kutsub esile vastureaktsiooni
ja võitlusega ühinevad mitmed rinded.
Kui Iisraelil tekib kokkupõrge Hezbollah'ga
ja Hamas ühineb, või vastupidi.
Jah, see võimalus on olemas, kuid pole midagi,
mida Iisrael teaks lähenevat, ei mingit peatset rünnakut.
Midagi sellist laual pole.
See info tuleb parimat infot omavailt luure- ja operatiivallikailt.
Sul on õigus - Benny Gantz tahab ametit õppida.
Ta ei väida, et on mingi võlur, vaid tahab olla võluri õpipoiss.
Pole õige esitleda end avalikkusele kui kedagi,
kes on innukas ja valmis peaministrimantlit üle võtma.
Seepärast arvab avalikkus,
et tagasihoidlikkus võib ju voorus olla, kuid antud juhul ehk mitte.
Ta kas liigub edasi,
või siis mitte, sest ta on valimisliidu juht.
Sinivalged on ju liit, kuid Netanyahu on Likudi ainus juht.
Keegi Likudist pole veel tõusnud Netanyahule väljakutset esitama.
Uutel eelvalimistel
võib näiteks Gideon Sa'ar talle siiski vastaskandidaadiks hakata.
Kuid Sinivalgete seas kuulub Yair Lapidile 14 kohta 33st.
Moshe Ya'alonil on neli-viis. Gantzil endal on vaid 14 kohta.
Gantz peab seega partnereid kuulama
ja need ütlevad, et ta ei tohi Netanyahu varju jääda.
Netanyahu tuleb välja ajada, sest need,
kes on hääletanud Sinivalge, Tööpartei ja demokraatliku leeri poolt,
tahavad kõik Netanyahust lahti saada.
Kui Gantz nõustub olema Netanyahu alluvuses,
tema väljavahetamise asemel, läheb järgmistel valimistel halvasti.
Vaatleme veidi Netanyahu poliitilisi käike
viimase kümnendi jooksul.
Näiteks endise peastaabiülema Shaul Mofazi puhul.
Mofazi peeti üheks Iisraeli parimaks kaitseministriks.
Temast sai ka Sharoni loodud Kadima partei juht.
Ta tegi Netanyahuga kokkuleppe,
et päästa Iisrael uutest valimistest.
Mofaz kadus lõpus poliitikast täiesti.
See fenomen on pidevalt kordunud.
Kas Sinivalge kardab,
et kui nad Netanyahuga kompromissile lähevad,
mängib Netanyahu nad järgmistel valimistel üle?
See on võimalik. Netanyahu trikid on siiski otsa saanud.
Neid ei saa lõputult kasutada.
See on isiku küsimus.
Sinivalgete platvorm oli Netanyahu isiku vastu.
Gantz ise ei tunne, et on valmis juhtima ja seda on näha.
Kui talle anti valitsuse moodustamise ülesanne,
oleks ta pidanud Netanyahu kohale kutsuma,
kuid ta läks tema juurde ja ütles: "Hr peaminister ..."
Ta unustas, et on tema rivaal
ja oleks pidanud nimetama teda Likudi esimeheks,
ja nii ta teda nüüd kutsubki.
Gantz töötas ju Netanyahu ajal peastaabiülemana.
Nad juhtisid koos operatsioone.
Neil oli hea töösuhe.
Hr Barak,
Iisraeli parlamentaarne demokraatia edendab väidetavalt pluralismi
ja annab hääle kõigile ühiskonnasektoreile.
See on tänaseks siiski halvanud Iisraeli poliitsüsteemi.
Kas Iisraelis soovitatakse valitsusreforme,
näiteks USA sarnase kaheparteisüsteemi suunas,
kus suurema partei juht valitakse alati juhiks,
kes suudab töötada tõhusamalt, kui hetkel Iisraelis võimalik on?
See pole ju pluralism, vaid tülitsemine.
Valimisreformidest on räägitud kaua.
Töötasin Netanyahuga 1990. aastate algul.
Ta hääletas Likudi vastu otseste peaministrivalimiste poolt.
Sellest sai siiski populaarsuse võistlus
ja võitja ei suutnud tegutseda,
sest oli peaministriameti nimel ära müünud kõik Knesseti kohad.
Rahvas annab tõesti teada, et see ei tööta.
Ainus muutus, mida nüüd nähtud on,
ja irooniliselt on see Netanyahu suurimaid pärandeid,
on see, et ta käivitas Iisraelis väikese "araabia kevade".
Iisraeli araablased osalesid aktiivselt valimistel.
Nende valimisaktiivsus oli 60 protsenti.
80 protsenti neist hääletas Araabia Ühendnimekirja poolt.
50 protsenti Iisraeli araablastest on küsitluste järgi valmis
araabia parteide ühinemiseks valitsusega.
See on tõeline pluralism. Araablased tahavad osaleda.
Ma ei tea, kas juudi parteid on valmis neid aktsepteerima.
Peaministri, Likudi ja isegi Gantzi kihutuskõned
demokraatiale kasuks ei tule.
See on siiski suur pööre, mida näeb ka tulevastel valimistel.
Ka araabia nimekirja äärealadel peetakse kihutuskõnesid
valitsusega liitumise vastu.
Kõik pole selleks veel valmis
ja tulemuseks võib olla araabia nimekirja jagunemine
integreerumise toetajate ja vastaste vahel.
Dr Freeman, kas see patiseis jätkub
ja ees on kolmandad valimised?
Isegi kui moodustatakse valitsus,
siis need on viimasel ajal ju ainult paar aastat vastu pidanud.
Harva on valitsus oma ametiaja lõpuni teeninud.
Seegi valitsus kestab seega ehk aasta või paar
ja seejärel tulevad taas valimised.
Mis puudutab kaheparteisüsteemi,
siis rahvas koondub üha rohkem kahe-kolme suure partei ümber
ka ilma seaduseta.
Nad hääletavad sellise arengu poolt.
Sinivalgete liidus on parem-, tsentristlikke ja vasakparteisid.
Selline tegelikkus on seega tekkimas
ka ilma seaduse muutmiseta.
Ega seda USAski seadusega jõustatud.
Parteisid oli algul mitmeid,
ja kaheparteisüsteem arenes loomulikult.
Iisraeli süsteem areneb stabiilsemaks loomupäraselt.
Hr Barak, küsin arvamusküsitluste kohta.
Nende järgi ei paista midagi muutuvat.
Valijad siiski teavad seda,
nii et kas usute, et nad muudavad seetõttu oma valimiskäitumist?
Jah ja ei.
Nad muudavad hääli, sest muutuvad parteide koosseisud.
On küsimus, kas Sinivalge jääb kokku
või lööb Lapid või keegi teine lahku?
Ma ei usu, et Likudki terveks jääks.
Nad ei nõustu kolmandat korda Netanyahu pantvangiks hakkama.
Ta sundis nad vastu tahtmist uute valimiste poolt hääletama.
Ta isegi ei konsulteerinud koalitsioonipartneritega.
Ta ei rääkinud enne valimisi
ühegi Likudi liikmega valimisportfellidest.
Usun, et keegi astub talle Likudis vastu või keegi lahkub,
sinna võetakse keegi väljastpoolt ja sünnib ka uusi parteisid.
Likud ja Sinivalge nõrgenevad, sest valijad karistavad neid
ja tuleb uusi alternatiive.
Vestlesin mõnede Likudi liikmetega ja nad toetasid endiselt Netanyahut.
Neist ei lähtunud võimupöörde meeleolusid.
Hr Oren, kas usute, et see muutub, kui patiseis jätkub
ennenägematute kolmandate valimisteni,
või isegi neljandate või viiendateni?
Likudi teise taseme juhid,
ja vaid Netanyahu on kõrgeim tase,
on väga tsiviliseeritud ja viisakad.
Nad annavad alati üksteisele võimaluse
Netanyahut esimesena selga või südamesse pussitada,
misjärel nad saavad pärast pussitaja hukku ise esile astuda.
See on viisakus, mis sarnaneb Alphonse'i ja Gastoni omale.
Nad ootavad süüdistusi.
Alles siis teevad nad oma käigu ja väljakutsujaid on ehk neli või viis.
Kommenteeriksin varasemaid küsimusi.
Politoloog ütleb muidugi,
et Iisrael vajab hädasti valitsusreforme.
Võimukandjad aga ei loobu võimust üksnes seepärast,
et see on akadeemikute meelest parem.
Teiseks kommenteeriksin araabia parlamendisaadikute teemat.
Netanyahu võiks nende abil Gantzi peatada.
Miks ei võiks neid siis pidada võimalikuks partneriks
Gantzi valitsuses?
21 päeva lõpu lähenedes
peab kaalukeel Avigdor Lieberman,
kelle võib ka vabalt välja jätta,
otsustama oma prioriteetide üle.
Kas ta toetab Netanyahu kõrvaldamist
või kolmandaid valimisi?
Arvan, et eelkõige tahab ta vabaneda Netanyahust.
Ilma Liebermanita ei loo kumbki neist järgmistel valimistel valitsust.
Seepärast ei lähe Gantz sinna ilma selle endise kaitseministrita.
Saateaeg on lõppemas. Kas hindaksite lühidalt tulevikku?
Hoolimata kõigist neist poliitilistest manöövritest
on Iisraeli demokraatia tugev.
Kuigi maailm kahtleb selles,
meie demokraatia üha tugevneb
ohtudega rinda pistes.
Meid ümbritsevad ohud pole eriti demokraatlikud.
Tulistamise asemel meie räägime üksteisega.
Meie sõnum Euroopale ja kogu maailmale on,
et siinses kaoses ei torma meie püssidega vehkides džunglisse.
USAs järgneb Tänupühale Must Reede.
Kõik on allahinnatud. Rahvas tormab hullunult poodidesse.
Nii läheb ka Iisraeli poliitikas, kui need 21 päeva otsa saavad.
Näeme hulle tehinguid, mida ei peetud isegi võimalikuks,
ja moodustatakse valitsus.
Aprilli- ja septembrikuised valimised lõppesid viigiga.
Mitte Sinivalge ja Likudi vahel, vaid Netanyahu ja kõigi teiste vahel.
Nüüd on seis tasavägine, kuid lõpuks seljatavad massid ühe.
Naljast hoolimata on Netanyahu iisraellaste enamuse silmis
endiselt parim kandidaat Iisraeli peaministrikohale.
Vähem kui varem.
Ja Gantz paistab veidi enam peaministri kuju võtvat,
kuna talle anti mandaat valitsuse moodustamiseks.
Kuigi Netanyahul on tõesti rohkelt probleeme.
Aitäh, hr Barak, hr Oren ja dr Freeman!
Aitäh, head vaatajad! Järgmise korrani!
Nägite äsja Jeruusalemma Stuudiot.
TV7 Jeruusalemma tööd saab toetada helistades Eesti annetustelefonil
900 1777 (kõne hind 7 euri)
või ekraanilolevate kanalite kaudu. Annetada saab ka PayPali kaudu.
Lisainfo: www.tv7.ee
Tõlge: Monika Jaaguri