Tervetuloa Jerusalem studioon!
Olen Erin Viner, Jonathanin sijainen.
Israelin talousministeriö ennustaa -
talouskasvun hidastumista 1―2 %:iin -
ensimmäisen neljänneksen nopean 5 prosentin kasvun jälkeen.
Vuoden alkupuoliskon kasvuarvio, 3,2―3,4 prosenttia, on yhä parempi -
kuin monissa muissa kansainvälisissä talouksissa.
Työttömyys on kuitenkin hieman kasvanut viime kuukausina.
Alijäämä on kasvussa viennin kärsiessä vahvasta sekelistä.
Sekelin vahvistuminen dollariin nähden tänä vuonna -
on tehnyt siitä yhden maailman vahvimmista valuutoista.
Israelin taloudesta keskustelevat Dror Strum, -
Israelin taloussuunnittelu- instituutin johtaja, -
analyytikkomme Amir Oren -
ja professori Eitan Sheshinski Hallinnon ja talouden keskuksesta.
Herra Strum, viime päivinä on nähty merkittävä tapaus: -
uuden pankin perustaminen Israeliin noin 50 vuoteen.
Mitä se merkitsee?
Israelin markkinat kärsivät yksipuolisuudesta monilla aloilla, -
joista tärkeimpiä on finanssiala.
Israelin markkinoita hallitsee -
viisi pankkia, -
joista kaksi hallitsee yli 70 prosenttia markkinoista, -
Poalim ja Leumi. Sanomme sitä duopolia "Poalumiksi".
49 vuoteen ei ole perustettu yhtäkään uutta pankkia -
kilpailemaan niiden kanssa.
Kaksi vuotta sitten tehtiin suuri uudistus, -
ja nyt uusi pankki on syntynyt.
Sitä hallitsee kaksi huipputeknologiayrittäjää -
vahvoista hi-tech-yhtiöistä, Check Pointista ja Mobileyestä.
Toivottavasti tämä kilpailu tuottaa hedelmää.
Mikä sen pankin nimi on?
Sillä ei ole vielä nimeä, useita lempinimiä kylläkin.
Se avataan vasta 18 kuukauden kuluttua.
Keskustellaan poliittisen tilanteen vaikutuksista Israelin talouteen.
Vaikuttavatko Persianlahden jännitteet Israeliin?
Ne vaikuttavat koko maailmaan, -
koska sitä kautta kulkee -
suuri osa maailman öljystä.
Saudi-Arabian tapahtumat -
ovat vähentäneet öljyntarjontaa 5 %.
Se on merkittävä määrä, -
vaikka presidentti Trump sanoi, että se korvataan hätävarastoista.
Lisäksi Iranin toiminta Lähi-idässä -
tuottaa Israelin taloudelle paljon epävarmuustekijöitä.
Emme ole Iranin tuotannon varassa, mutta se vaikuttaa meihin epäsuorasti.
Tuleeko Israelista energiariippumaton -
Välimeren valtavien kaasuvarojen ansiosta?
Varmasti. Israelin syvänmeren alueilla on -
noin biljoona kuutiometriä tutkittuja kaasuvaroja.
Se riittää mainiosti, -
sillä Israelin vuosikulutus on 20 miljardia kuutiometriä.
Israelista tulee kaasunviejä.
Israel miettii nyt, mihin sen kannattaisi viedä.
Se on jo tehnyt Egyptin kanssa sopimuksia nesteyttämisestä -
ja kaasun viennistä luonnollisessa tai nesteytetyssä muodossa.
Hyötyvätkö tästä vain yhtiöiden omistajat, -
vai valuvatko hyödyt myös israelilaiskuluttajille?
Kyse on vain siitä, missä määrin ne valuvat.
Löytöjä hallitsee tietysti suuryhtiö, -
mutta itsenäinen rahasto ottaa suuren osan voitoista -
Eitanin toimikunnan ansiosta.
Hän sai aikaan uudistuksen sillä saralla.
Suuri osa voitoista menee hallitukselle -
Israelin kansalaisten hyödyksi.
Täällä on kaksi alan huippuasiantuntijaa, -
joten yritän puhua yksinkertaisemmin -
ja kysyn, onko Israel rikas maa, jossa asuu köyhä väestö?
Makro- ja mikrotasoilla on eroja.
Kaikilla talousindikaattoreilla -
Israelilla on mennyt upeasti -
viimeisten kymmenen vuoden ajan.
Monet ihmiset ovat saaneet nauttia siitä. Elintaso on noussut.
Nuorempi sukupolvi valittaa kuitenkin, -
etteivät he löydä asuntoa, tai heillä ei ole varaa ostaa asuntoa.
On outoa, ettei asia näkynyt viime vaaleissa.
Eräät poliitikot luulivat voivansa vedota äänestäjiin -
puhumalla ongelmasta, mutta se ei onnistunut.
Ihmisten puheet ja vaalikäyttäytyminen ovat ristiriidassa.
Hyvä huomio.
Saanko kommentoida? ― Totta kai!
Hyötyvätkö Israelin kansalaiset?
Viime päivinä on tapahtunut myönteistä kehitystä -
kilpailun alettua kaasualalla.
Tamarilla on ollut monopoli tähän asti.
Tamar on merenpohjan kaasukenttä.
Se on ollut ainut sähköyhtiöiden ja yksityisten energiayhtiöiden toimittaja.
Leviatan on tulossa mukaan.
Omistajuudessa on päällekkäisyyksiä, kuten Mobile Energy, -
mutta ne alkoivat kilpailla, ja hinnat ovat laskeneet.
Lehdissä kerrotaan, miten ne ovat kaapanneet sopimuksia toisiltaan.
Se on tervetullutta kehitystä.
Kivihiili on silti yhä suurin energialähde, yli 60 prosenttia.
Kaasu tietysti korvaa sen ajan mittaan.
Vaihdan hieman aihetta.
Olette Israelin taloussuunnitteluinstituutin johtaja.
Se on voittoa tuottamaton ajatushautomo, -
joka suuntaa Israelin taloutta vapaaksi kilpailutaloudeksi.
Keskustellaanpa ulkomaisista sijoituksista Israelissa.
Pääministeri Netanjahu lykkäsi turvallisuuskabinetin äänestyksiä -
ulkomaisten investointien valvontamekanismin kehittämiseksi.
Olette myös toiminut Israelin kilpailuviraston johtajana, -
millä on varmasti osansa tässä.
Kannatatteko sellaista mekanismia?
Lyhyesti sanottuna kyllä.
Kilpailun kannalta haluaisimme toki mahdollisimman monia toimijoita, -
mutta tämä on arkaluontoinen kysymys.
Tietyistä maista tulee toimijoita, jotka eivät pelaa samaa peliä.
Niitä saattavat kontrolloida muut intressit, -
jotka eivät ole puhtaasti kilpailullisia.
Haluaisimme lisää toimijoita, mutta tarvitsemme mekanismin, -
joka määräytyy aidosti turvallisuusetujen mukaan -
ja huomioi tulijoiden luonteen.
Se on arkaluontoinen asia Israelin, USA:n ja Kiinan suhteissa.
Juuri siihen olin tulossa. Kertoisitteko siitä lisää?
Kiinan talous kasvaa nopeasti -
ja ohittaa ehkä USA:n talouden 10―15 vuodessa.
Israel on ottanut avomielin vastaan kiinalaisinvestointeja.
Kiinalaisilla on monia infrastruktuuriprojekteja täällä.
Israelin vienti Kiinaan, timantteja lukuun ottamatta, -
kasvoi 50 prosenttia viime vuonna, 4,7 miljardiin dollariin.
Kiinan valtionyhtiöt ovat investoineet -
ainakin 20 miljardia dollaria Israelin infrastruktuuriin, -
kuten satamiin, tunneleihin ja raitiovaunujärjestelmään, -
mikä on suututtanut Washingtonin.
Israel tottelee kyllä Washingtonia.
Puhuitte Kiinan valtionyhtiöistä, -
mutta yksityisetkin yhtiöt ovat puolueen tai valtion kontrolloimia.
Nekin tekevät, mitä käsketään.
Israelilaiset esittävät erikoisia argumentteja.
Kun eräältä amiraalilta kysyttiin -
kiinalaisten rakentamasta ja ehkä omistamastakin satamasta Haifassa, -
hän vastasi, ettei se haittaa. "Siellä ei ainakaan lakkoilla."
"Israelin ammattiliitto Histadrut on suurempi uhka kuin Kiina."
Kuitenkin kun USA:n kuudes laivasto vierailee Haifassa, -
se ei halua kiinalaisia lähellekään.
USA uhkailee siitä asiasta kovasti.
Entinen turvallisuusneuvonantaja John Bolton varoitti, -
että ellei Israel rajoita kiinalaisinvestointeja, -
maiden välit vahingoittuvat.
Samoin puhui energiaministeri Rick Perry.
Kesäkuussa senaatti esitti huolensa Israelin satamien kiinalaiskontrollista.
Kiinan loukkaamisella on vaaransa.
Aivan niin. Se on herkkää tasapainottelua.
Israel haluaa investointeja suututtamatta silti vahvinta tukijaansa.
USA pelkää kuitenkin turvallisuus- tietojen vuotamista Kiinalle.
Kiinalaisyhtiöt ovat Kiinan hallituksen käskyn alla.
Ongelma on, että Israelilla ei ole strategista oppia, vaan se improvisoi.
Aina kun Yhdysvalloissa on uusi presidentti, -
hallinto käy läpi huolellisen prosessin, -
joka seurauksena tuotetaan kansallisen turvallisuuden strategia.
Trumpin hallinnon strategian mukaan -
Kiina ja Venäjä ovat "vertaisvihollisia", -
suurempia uhkia kuin Pohjois-Korea, Iran ja terrorijärjestöt.
Tämä määrittely vaikuttaa kaikkeen.
Kiinan auttaminen tarkoittaa -
USA:n kilpailijan, ellei peräti vihollisen, auttamista.
Siksi Israelin on toteltava Washingtonia, ei Pekingiä.
Eikä tämä ole ensimmäinen kerta.
Ei niin.
Näimme, miten USA kielsi Huawein kilpailun USA:n markkinoilla.
Nyt Huawei myi ulos joitakin osiaan.
Tämä on jättiläisten taistelua, ja meidän on pysyttävä matalana.
Ulkomaisten investointien valvonta ei koske vain Kiinaa.
Se on strateginen mekanismi, joka käsittelee jokaisen investoinnin.
Kiina-argumentti on vain perustelu sille, -
mitä olisi pitänyt tehdä jo ajat sitten.
Kymmeniä vuosia sitten israelilainen viestintäyhtiö Bezeq -
piti myydä brittiläiselle Cabel & Wirelessille.
Hallitus ei hyväksynyt ulkomaisen toimijan enemmistöosakkuutta -
strategisista syistä.
Sama koskee puolustussuunnitelmia, jotka Israel haluaa pitää itsellään, -
vaikka se myisi osia yhtiöistään.
Sama tapahtui Falconille vuonna 2000.
Israel halusi myydä Kiinalle Falconin varoitus- ja tutkajärjestelmiä.
USA uhkasi leikata apuaan 2,8 miljardilla dollarilla, -
ellei Israel pysäytä kauppoja.
Israel antoi periksi, -
ja sen piti maksaa Kiinalle 350 miljoonaa dollaria korvauksia.
Puolustusministeriön johtaja menetti sen takia virkansa.
Niinkö? Mielenkiintoista!
Ongelma on Israelin imago USA:ssa, -
jos se saa apua USA:lta ja samalla vehkeilee muidenkin kanssa.
Se ei ole reilua peliä.
Yhdysvallat pelkää, että se teknologia, jonka se on myynyt Israelille, -
päätyy kiinalaisille käytettäväksi Yhdysvaltoja vastaan.
Amerikkalaissotilaita kuolisi, -
koska Israel on myynyt amerikkalaisteknologiaa,-
vaikkei välttämättä suoraan.
Israel hyötyy kaupoista, mutta amerikkalaisia kuolee.
Israelin piti pitkään vakuutella USA:n puolustusministeriölle, -
ettei se tee niin.
Falconin lisäksi kiista koski Popeye-ohjuksia.
Lisään siihen, -
että vaikka olisi helppoa keskittyä vain turvallisuuteen, -
kyse on myös kansallisesta infrastruktuurista ja omaisuudesta.
Kymmenen vuotta sitten -
kanadalainen potaskayhtiö halusi ostaa Kuolleenmeren tehtaat.
Hallitus pysäytti nekin kaupat.
Israel on siis monesti ennenkin estänyt ulkomaisia suuryhtiöitä -
ostamasta Israelin kansallisia infrastruktuureja ja luonnonvaroja.
Nyt kun Tel Aviviin rakennetaan metroa, -
ihmisillä on science fiction -tyyppisiä pelkoja siitä, -
että koska kiinalaiset rakentavat sitä, -
Peking voisi nappia painamalla pysäyttää Tel Avivin liikenteen.
Se on liioittelua, mutta huolet ovat todellisia.
Puhumattakaan vuoden 2014 sopimuksesta, -
jonka mukaan Kiina rakentaa tavararautatien -
Punaiseltamereltä Välimerelle, Ashdodiin ja Ashkeloniin.
Sehän on strategista infrastruktuuria.
Se on osa Kiinan silkkitiehanketta.
Israelilla ei ole mitään sitä vastaan.
Jotkut kuitenkin pelkäävät sitä, -
että maailman johtoasemasta USA:n kanssa kilpailevan Kiinan hankkeet, -
jotka voivat nyt näyttää hyväntahtoisilta, -
osoittautuvatkin myöhemmin pahansuoviksi.
Mitä investointien valvontamekanismiin tulee, -
Netanjahu pyysi ehdotusta -
turvallisuusneuvonantaja Meir Ben Shabbatilta -
Israelin Yhdysvaltain-suurlähettilään Ron Dermerin -
sekä talous- ja ulkoministeriöiden konsultointien jälkeen.
Mitä tästä suunnitelmasta tiedetään?
Minä en ainakaan ole kuullut niistä mitään.
Se oli vain keino siirtää asia vaalien yli -
ja antaa USA:lle tekosyy siihen, ettei vastausta ole vielä tullut.
Mitään konkreettista ei ole vielä tehty.
Strategisista sektoreista puheen ollen, -
Israel ei ole halunnut päästää Kiinaa finanssisektorillekaan, -
kuten eläke- ja vakuutusmarkkinoille, -
joilla on koko talouden laajuisia vaikutuksia.
Varovaisuus on aiheellista.
Entä nykyinen poliittinen myllerrys: väliaikaishallitus, kahdet vaalit -
ja ehkä kolmannetkin, joita kukaan ei halua edes ajatella?
Onko se horjuttanut sijoittajien luottamusta Israeliin?
Tämähän on paras hallitus koskaan. Se ei ole tehnyt mitään.
Ei virheitä, ei epäonnistuneita investointeja.
Kunpa tämä jatkuisi!
Vuosia sitten ihmeteltiin, että mihin juutalaistoimistoa, -
esivaltiollista instituutiota, enää tarvitaan.
Ehdotin, että se suljettaisiin kuukaudeksi, -
ja jos valituksia ei kuulu, taas kuukaudeksi ja niin edelleen.
Viranomaisaikoinani vitsailtiin, että kun ministerit ovat ehdolla vaaleissa, -
se on paras aika tehdä uudistuksia.
Kyllä, herra ministeri -materiaalia.
Mutta se toimii!
Miten huolissaan Israelin alijäämästä pitäisi olla?
Viime vuoden lopussa se oli 220,5 miljardia dollaria.
Se nousi 5,5 prosenttia vuodesta 2017.
Se on vain rahaa, Erin! ― Ette siis ole huolissanne?
Me journalistit emme ole tottuneet suuriin summiin, mutta kolumnistit...
Minä olen hieman huolissani, en niinkään suuren vajeen vuoksi, -
joka oli myös vuonna 2014...
Mutta nyt budjettivaje on 10,8 miljardia.
Kyse on aina useista vuosista.
Sama taso pysyy 5―7 vuotta.
En siis ole huolissani kasvaneesta vajeesta, -
vaan sen syistä.
Syy ei ollut jonkin uuden rakentaminen, -
markkinoiden laajentaminen, -
vaan vaalilahjojen maksaminen eräille sektoreille.
Siitä tulee mieleen menneet vuosikymmenet.
Israelin linja ei ole johdonmukainen.
Hallitus haluaa maiden lähtevän ydinsopimuksesta.
Netanjahu näki paljon vaivaa, -
jotta Trump olisi tehnyt tyhjäksi sen, -
mitä Obama ja muut ydinsopimuksen osapuolet tekivät.
Jos tämä on Israelin linja, sillä on tietyt seuraukset.
Puolustusbudjettia on suurennettava toisin kuin aiemmin.
Israelin armeija pääsi vihdoin hyvään suunnittelu- ja budjetointirytmiin, -
mutta nyt tilanne on kaoottinen.
Jos puolustusmenoja lisätään, -
ei voida lisätä sosiaalitukiin tai infrastruktuuriin.
Jos nyt syntyy kansallinen yhtenäishallitus, -
ehkä se pääsee sopuun järkevästä talous- ja turvallisuuspolitiikasta.
Rauha ei tuottaisi vain verenvuodatuksen vähenemistä, -
vaan sillä olisi myös taloudellisia seurauksia.
Johdattelitte seuraavaan aiheeseen.
Professori, mikä on seuraavan talousministerin suurin haaste?
Vaje on hoidettava kuntoon. ― Miten?
Joidenkin mielestä tarvitaan veronkorotuksia.
Kaiken kattava vastaus.
Hyvä on, mutta menojen leikkauskaan ei ole paras vaihtoehto.
Vakaa kansallinen yhtenäishallitus, -
jolla on absoluuttinen enemmistö, -
ei ole riippuvainen yksittäisistä knesset-jäsenistä.
Se pystyisi ehkä tarvittaviin uudistuksiin.
Tärkeimmät asiat ovat infrastruktuuri, -
finanssimarkkinoiden uudistukset, sähkö, luonnonvarat, eläkeasiat, -
elinajanodote ja sosiaalituet.
Hallituksen koostumuksesta riippuu, -
onko se suuntautunut hyvinvointikysymyksiin.
Professori Sheshinski mainitsi elinajanodotteen.
Israel on sijalla 10 maailman elinajanodotteissa.
Monet sen edellä olevat maat ovat kääpiövaltioita -
kuten Monaco, Hong Kong ja Singapore.
Todellisista kehittyneistä maista vain Japani on Israelia edellä.
Mistä se johtuu?
Elämä on hyvää täällä. Mukava ilmasto, kauniita naisia.
Naisten elinajanodote on 84 vuotta.
Tuoreen tutkimuksen mukaan 87 prosenttia vanhuksista -
on tyytyväisiä elämäänsä Israelissa.
Pitkän eliniän huono puoli on se, että eläkkeitä tarvitaan pidempään.
Nuorempien sukupolvien taakka kasvaa.
Tilastollisesti tänä vuonna syntyneet israelilaiset -
elävät 22. vuosisadalle asti.
Elinajanodote on lähes 83 vuotta.
Kun sen lisää vuoteen 2019, ollaan seuraavalla vuosisadalla.
Olette oikea taloustieteilijä!
Ei, vaan seuraan vain taloustieteilijöiden ennustuksia.
Onkohan se siunaus elää seuraavalle vuosisadalle?
Eihän se ole.
Asiantuntijat sanovatkin, ettei elinikä ole pidentynyt, -
vaan vanhuus.
Herra Strum, onko teillä lisättävää?
Kaksi asiaa.
Ensinnäkin lisäisin siihen, mitä Amir sanoi aiemmin -
Israelin talousmenestyksestä ja elintasosta.
Israelissa on meneillään pitkä muutosprosessi -
keskusjohtoisista markkinoista vapaisiin markkinoihin.
Siksi meillä on niin paljon monopoleja.
Sen seurauksena elinkustannukset ovat Israelissa suhteellisen korkeat.
Se on suuri taakka nuorelle sukupolvelle.
Prosessin tuloksena kilpailu on kuitenkin jo kasvanut.
Viestintä- ja finanssisektorilla hinnat ovat laskeneet.
Nuorilla on toivoa.
Tuloeroja pitäisi tasoittaa.
20 prosenttia israelilaisista on köyhyysrajan alapuolella.
Elämä on hyvää niille, joilla on siihen varaa.
Toiseksi halusin sanoa erään asian Israelin yhteiskunnan luonteesta.
Israelin yhteiskunta on rakennettu solidaarisuudelle.
Olemme selvinneet vaikeista vuosista solidaarisuuden ansiosta.
Taloudessa on nähtävissä solidaarisuuden rakoilua.
Sektorien välinen kauna on vielä monen hallituksen päähaaste.
Aika on lopussa. Hyvä loppukommentti!
Kiitos, Dror Strum, Amir Oren ja professori Eitan Sheshinski!
Kiitos katsojillemme! Olen Erin Viner, hyvää illan jatkoa!
Näkemiin ensi kertaan!
Suomennos: Hannele Lehtoranta