Tervetuloa Jerusalem studioon!
Olen Erin Viner, Jonathanin sijainen.
USA:n ja Iranin jännitteet -
ovat kiristyneet entisestään sen jälkeen, -
kun Saudi-Arabian öljylaitoksiin tehtiin 10 lennokki-iskua.
Täysimittaisen sodan mahdollisuudesta keskustelevat -
professori Hillel Frisch Begin-Sadat-strategiakeskuksesta, -
TV7:n analyytikko Amir Oren -
ja Meir Javedanfar IDC Herzliasta, kiitos, että tulitte!
Herra Oren, miten suuri merkitys näillä iskuilla Saudi-Arabiaan on?
Iskuja on ollut aiemminkin, -
esimerkiksi Fujairahin tankkeri-isku -
ja aluksen kaappaus.
Nämä iskut öljylaitoksiin -
ovat kuitenkin merkittävämpiä, kahdesta syystä.
Saudien öljytuotanto on tärkeä osa maailman energiamarkkinoita, -
ja tämä osoitti energiaturvallisuuden haurauden.
Toinen syy on, että Saudi-Arabia on ehkä -
USA:n puolustuksen kruununjalokivi Lähi-idässä.
Presidentti Trump on ylpeillyt -
100 miljardin dollarin asekaupoilla Saudi-Arabiaan.
Suurin osa niistä tehtiin jo Obaman kaudella, -
mutta hän otti silti kunnian niistä.
Lähi-idässä on amerikkalaisjoukkoja, -
mutta kun yhtäkkiä iranilaiset tai heidän sijaistaistelijansa -
ampuivat täsmäammuksia, -
sellaisia, joita vastaan Israel taistelee Libanonissa, -
Saudi-Arabia on voimaton.
Amerikkalaiset eivät pystyneet torjumaan iskuja -
eivätkä edes varoittamaan niistä.
Yhdysvallat yrittää nyt epätoivoisesti muodostaa liittoumaa.
YK:n yleiskokouksen avajaisissa USA:n presidentti Donald Trump -
sanoi Iranin olevan uhka globaalille rauhalle ja turvallisuudelle.
"Kaikkien kansakuntien velvollisuus on vastustaa sitä -
niin kauan kuin se jatkaa uhkaavaa toimintaansa.
Iran tavoittelee ydinaseita fanaattisesti, -
eikä minkään maan pidä tukea sen verenhimoa."
Professori Frisch, oliko tämä vain retoriikkaa vai varoitus tositoimista?
Ehdottomasti retoriikkaa.
Jos USA aikoisi iskeä, se sanoisi: -
"Teidän päivänne ovat luetut!"
Jos se kehottaa kaikkia maita yhdistymään Irania vastaan, -
se tarkoittaa, ettei USA aio iskeä yksin.
Vain USA:lla on valmiudet tuottaa Iranille suurta vahinkoa.
Herra Javedanfar, Britannia, Ranska ja Saksa antoivat -
harvinaisen yhteisen tuenilmaisun Yhdysvalloille.
Ne ovat kritisoineet Trumpin hallintoa ydinsopimuksesta vetäytymisestä.
Kuitenkin Ranskan ulkoministeri Jean-Yves Le Drian sanoi nyt, -
että näiden iskujen takana oli Teheran, ja ne olivat sotateko.
Nuo sanat eivät merkitse mitään niin kauan, -
kun saudeilla ei ole pelotetta Irania vastaan.
Saudeilla ei ollut pelotetta -
Saddam Husseiniakaan vastaan.
Näitä öljykenttäiskuja voisi sanoa "saudien jom kippur -sodaksi".
Se oli todellinen virstanpylväs.
Kukaan Iran-asiantuntija ei osannut ennustaa sitä.
Se oli täydellinen yllätys.
Iskujen ei ainakaan uskottu tulevan Iranin alueelta, kuten nyt näyttää.
Tämä tuli kuin salama kirkkaalta taivaalta.
Kuten ennen jom kippur -sotaa uskottiin, ettei Egypti hyökkäisi, -
nyt uskoimme, ettei Iran käyttäisi omaa aluettaan.
Saudit tajuavat nyt olevansa yksin. He eivät voi luottaa kehenkään.
Saman on huomannut Israelkin, ja siksi se tekee iskuja rajojensa yli.
Saudien on nyt ymmärrettävä sama.
He ovat ostaneet kiinalaisohjuksia vuonna 1987 ja 1990-luvulla.
Ovatko he koskaan testanneet niitä? Iran testailee aseitaan koko ajan.
En kannata sotaa, mutta he tarvitsevat pelotteen.
Miksi saudit ovat niin passiivisia?
Joitakin lausuntoja lukuun ottamatta -
Riad on ollut haluton syyttelemään Irania.
Ulkoministeri Adel al-Jubeir sanoi: "USA:n kärsivällisyydellä on rajansa."
Miksi hän puhui vain USA:n kärsivällisyydestä?
Saudi Aramco suunnitteli listautumisantia. Nyt sitä on lykättävä.
Tämä on viimeinen asia, -
jota he olisivat halunneet yksityistäessään öljyteollisuuttaan.
Iran tietää sen.
Siksi saudit panevat kaiken USA:n vastuulle.
Minun on täältä Israelista helppo neuvoa, -
mutta Iran poltti heidän lähetystönsä. Mitä he voivat tehdä?
Heillä on tarpeeksi vaivaa Jemenistäkin, -
ja heidän tavastaan hoitaa se sota on paljon kritisoitavaa.
Iran kuvailee Iranin ja Irakin sotaa "pakkosodaksi", koska Irak aloitti sen.
Iranin sota Saudi-Arabiaa vastaan on pakkosota saudeille.
Saudit eivät sitä aloittaneet, ja heidän on alettava rakentaa pelotetta.
Saudi-Arabian valtiorakenne on heikko.
Siellä on 5000 prinssin yläkerros, joka nauttii maan rikkauksista, -
tai pikemminkin maanalaisista öljyrikkauksista.
Sen lisäksi siellä on paljon köyhää ja alempaa keskiluokkaista väestöä, -
ja äänioikeudettomia, -
joilla ei ole motivaatiota taistella hallinnon puolesta.
Siksi saudit ovat aina yrittäneet ostaa puolustuksensa muilta, -
briteiltä ja sitten amerikkalaisilta.
Saudiarmeija on jaettu kahteen osaan: -
tavalliseen armeijaan ja kansalliskaartiin.
Sen päätehtävä on turvata hallinto maan sisäisesti.
Ulkoisesti se turvautuu muihin, kuten Persianlahden yhteistyöneuvostoon, -
joka kokoontui viime viikolla New Yorkissa -
USA:n, Irakin ja Jordanian kanssa alueellisen liiton muodostamiseksi.
Se ei kuitenkaan riitä.
Iranin ja Saudi-Arabian sotaa ei käytäisi vain lentokonein ja ohjuksin.
Saudeilla ei ole koskaan ollut varsinaisia taistelujoukkoja.
Prinssi Khalid johti kyllä rajaturvajoukkoja Kuwaitin puolella.
Ne toimivat näennäisesti kenraali Schwarzkopfin vastineena.
Ne eivät kuitenkaan olleet varsinaisia sotajoukkoja.
Nyt on totuuden hetki.
Saudi-Arabian on osoitettava todeksi retoriikkansa, -
jonka Muhammad bin Salman niin hyvin osaa.
Vain muutama kuukausi sitten Trump vähätteli tiedustelutietoa, -
jonka mukaan Muhammad bin Salman oli vastuussa -
Khashoggin murhasta.
Nyt hän haluaa kaikkien uskovan -
sitä saudien ja oman tiedustelunsa keräämää tietoa, -
joka viittaa Iranin osallisuuteen.
Se on hankala tilanne.
Professori Frisch, mitä mieltä olette?
Pelotteeseen tarvitaan iskuvalmiuksia, -
mutta Saudi-Arabia on osoittautunut puolustuskyvyttömäksi.
Siksi se panee kaiken Yhdysvaltojen syyksi, -
koska sillä ei ole minkäänlaisia puolustuskeinoja.
Onhan sillä noin 600 epätarkkaa kiinalaisohjusta 1980-luvulta.
Sen jälkeen se osti 120 tarkempaa ohjusta.
Iranin ilmavoimat eivät pärjää saudien ilmavoimille.
USA:n puolustusministeri Mark Esper ilmoitti viime viikolla, -
että USA lähettää lisää henkilöstöä ja ilmatorjuntaohjuksia -
Saudi-Arabiaan ja Arabiemiraatteihin.
Kommentoisin sitä.
Saudi-Arabia ei ole paperitiikeri, vaan pahvikameli.
Sillä ei ole ostamilleen aseille huoltohenkilöstöä, -
joita tarvitaan sodan toisena päivänä.
Jos sota kestää kolme tuntia, se voi selvitä siitä.
Sen jälkeen se on Lockheed Martinin, Boeingin -
ja muiden amerikkalaisyhtiöiden vuokratyöntekijöiden varassa, -
ja he lentävät kotiin turvaan sodan alkaessa.
Saudi-Arabialla ei ole tarpeeksi koulutettua henkilöstöä -
taistellakseen Irania vastaan.
Amerikkalaishenkilöstö tulee vain ilmapuolustusta varten, -
"vain puolustukseksi ja pelotteeksi, ei sodan voittamiseksi".
He eivät hyökkää, -
koska yksi presidentti Trumpin perusperiaatteista on -
amerikkalaisjoukkojen kotiuttaminen.
Se on hänen oppinsa heikko kohta, -
koska Iran tietää, ettei hän aio lähteä sotaan.
Iran saa haastaa häntä ilman riskejä.
Eikö Iran pidä USA:n joukkojen lisäämistä sodan sytykkeenä?
Ruhani sanoi, että ulkomaiset joukot pahentavat tilannetta.
Eivät he ole sytykkeitä, vaan lisää kohteita Iranille.
Iranilaiset eivät tietenkään tahdo tappaa amerikkalaisia.
He tietävät, että miehittämättömän lennokin ampuminen -
ei maksa heille niin paljon.
He varovat ylittämästä rajaa, -
koska jopa Trump voi hyökätä heitä vastaan vastoin omaa etuaan.
Sen hyökkäyksen, joka peruttiin 10 minuuttia ennen sen alkua, -
kohteita oli vain kolme, ja yöllä siellä ei olisi ollut juuri ketään.
Trumphan perusteli kostoiskunsa perumisen sillä, -
että siellä oli iranilaisia.
Kansainvälisten maasodankäyntilakien mukaan -
sotatoimien pitää olla suhteellisia.
Jos vihollinen on ampunut miehittämättömän koneen, -
kymmenien tai 150 ihmisen tappaminen ei olisi oikeutettua.
Siitä voi saada sotarikossyytteen.
Trump tahtoo Nobelin rauhanpalkinnon, ei kutsua Haagiin.
Trump jatkaa pitkälti Obaman linjaa.
Hän todistaa Yhdysvaltojen olevan vetäytymässä Lähi-idästä.
Ei siinä mielessä, että se luopuisi kaikista intresseistään Lähi-idässä, -
mutta se ei tarjoa enää joukkojaan -
eikä esiinny pelotteena Lähi-idän pahiksille.
Siinä hän jatkaa Obaman linjaa, ja se on voitto Iranille.
Ainut Irania hiertävä asia on öljyn hinta.
Maailmassa on niin paljon öljyä, varsinkin Yhdysvalloissa, -
että saudiöljynkin puute voidaan kattaa.
Se oli yllätys iranilaisillekin.
Iskuilla olisi luullut olevan suurempi vaikutus.
1970-luvulla, ennen öljysaartoa, -
1970-luvun alussa, -
Saudi-Arabia oli hyvin heikko ja uhanalainen.
Vietnamista vetäytyvä USA ei halunnut lähettää sinne joukkoja.
Se etsi maata, joka toimisi alueen poliisina, ja löysi Iranin.
Se nimitti šaahin Iranin Persianlahden vartijaksi ja myi hänelle paljon aseita.
Nyt Iran ei tietenkään ole enää enkelien puolella.
Saudit ovat oppineet historianläksynsä.
Kun Kennedystä tuli presidentti, -
Gamal Abdel Nasser oli jo kirjoitellut kirjeitä hänelle, -
ja Kennedy yritti lähestyä Nasseria.
Kaikki kuitenkin kariutui siihen, että Nasser lähetti joukkoja Jemeniin.
Kennedyllä oli kaksi vaihtoehtoa: vastustaa Nasseria -
tai auttaa häntä tunnustamalla Jemenin uuden hallinnon -
ja saada sen avulla saudeja hermostuttava Nasser ulos.
Egyptiläiskoneet lentelivät saudien ilmatilassa.
Mitä tästä siis voidaan oppia?
Kennedy lähestyi Nasseria tunnustamalla Jemenin hallinnon, -
vastoin monien neuvoa, -
mutta Nasser pysyi.
Lähi-idän hallintojen oma etu menee aina sen edelle, -
mitä USA haluaa täällä tehdä ulkopuolisena voimana.
Meidän on täällä otettava itse vastuu turvallisuudestamme.
Jotkut Israelissa syyttivät Obamaa antisemitismistä -
ja välinpitämättömyydestä Lähi-itää kohtaan.
He saisivat hävetä. Trump tekee samoin, eikä hänestä sanota niin.
USA:lla on suurempia huolenaiheita.
Kun menemme New Yorkiin tapaamaan sukulaisiamme, -
voisimme vilkaista Newarkin köyhyyttä.
Siihen USA keskittyy. Kuten sanoin, olemme yksin.
Mistä USA:n sisäisessä kiistassa on kyse?
Iranin korkein johtaja ajatollah Ali Khamenei on sanonut, -
ettei Iran palaa neuvottelupöytään, -
ennen kuin USA palaa ydinsopimuksen sitoumuksiin, -
ja ettei Iran peräydy sotilaallisesti eikä diplomaattisesti, -
ennen kuin USA lopettaa pakotekampanjansa.
Trump aikoo kuitenkin vain tiukentaa pakotteita, -
kunnes Iran palaa neuvotteluihin. - Tai Trump saa syytteet.
No, siihen voi mennä kauan.
Ovatko nämä kaksi maata törmäyskurssilla, -
vai onko diplomatia mahdollista?
Presidentti Macron tarjosi yhtä mallia taas viime viikolla New Yorkissa.
Kysymys on aikajärjestyksestä.
Trumpille pakotteiden poistaminen on viimeinen askel, -
sen jälkeen kun iranilaiset ovat todistaneet muuttaneensa käytöstään.
Iranilaiset haluavat, että se on ensimmäinen askel, -
joten niiden on oltava samanaikaisia.
Kun siis neuvottelut alkavat uudelleen, -
vanha ydinsopimus palautetaan voimaan tavalla tai toisella, -
ja iranilaiset suostuvat neuvottelemaan lisäkohdista, -
ballistisista ohjuksista ja Lähi-idän toiminnastaan.
Se ei tarkoita, että he suostuvat mihinkään, -
mutta he suostuvat neuvottelemaan saadakseen pakotehelpotuksia.
Niin Iranin talousnäkymät kohenevat.
Kyse on psykologiasta vielä enemmän kuin taloudesta.
Iranin ulkoministeri Muhammad Javad Zarif antoi useita lausuntoja, -
joiden mukaan Iran suostuu ydinlaitosten pysyviin tarkastuksiin, -
jos pakotteet poistetaan pysyvästi, -
ja ydinsopimukseen voidaan mahdollisesti tehdä pieniä muutoksia.
Samaan aikaan hän kuitenkin tviittasi, -
ettei uutta sopimusta tule, ennen kuin vanhaa noudatetaan.
Iranilla on se suuri etu, etteivät sen neuvottelijat ole huippujohtajia.
Presidentti ei merkitse mitään.
Hän voi neuvotella ja sanoa mitä vain, mutta hengellinen johtaja ratkaisee.
Yhdysvalloissa päätökset tekee pitkälti itse presidentti.
Iranin kaltainen rakenne on aina suuri neuvotteluvaltti.
Iran kiristää myönnytyksiä, -
ja sitten sen on käännyttävä hengellisen johtajansa puoleen.
Israelissa ultraortodoksit käyttävät sitä menetelmää taitavasti.
Neuvottelut ovat mahdollisia.
Trump on liikemies, -
ja jos hänen toiminnallaan jokin logiikka on, se on bisneslogiikka.
Puhuttaessa Trumpin ja Iranin neuvotteluista on kysyttävä, -
onko Trumpilla asiantuntijatiimi?
Hän ei pysty siihen yksin.
Ydinsopimuksen takana oli -
valtava tiimi.
Keitä Trumpilla on? Monet ulkoministeriön virat ovat tyhjillään.
Mitä sanotte turvallisuusneuvon- antajan John Boltonin erottamisesta?
Iranille se on merkki siitä, ettei Trump halua sotaa.
Ruhani varmasti haluaisi tarttua tilaisuuteen, -
mutta Iranin kovan linjan väki estää sen.
Trump ei halua sotaa, -
maailmankuvansa takia, -
mutta syynä on myös tulevat vaalit.
Iranilaiset ymmärtävät hänen valtansa rajat -
ja hänen prioriteettinsa.
Sekin on Iranin etu.
Khamenein ei tarvitse murehtia uudelleenvalinnastaan, -
terveydestään ja iästään ehkä.
Ne voivat koitua hänen tuhokseen.
Uusi vaalikausi alkaa pian, -
ja se motivoi Trumpia saavuttamaan jotain, -
koska Pohjois-Koreassa, Venezuelassa, Ukrainassa -
sekä Israelin ja palestiinalaisten konfliktissa -
hän ei ole saavuttanut mitään.
Jospa hän saisi jotain irti Iranista.
Neuvoisin USA:n puolustusministeriötä -
odottamaan uutta iskua Iranilta, -
koska Iran haluaa Trumpin näyttävän heikolta vaalikorokkeella.
Iran puhuu paljon nöyryytyksestä.
Iran varoo tappamasta amerikkalaisia, -
mutta se tulee haastamaan USA:ta lisää.
Iran tietää Trumpin olevan vaalien ja Iranin välissä, -
ja niistä kahdesta hän valitsee vaalit, -
joten Iran pystyy ajamaan häntä nurkkaan.
Juuri ennen Israelin vaaleja presidentti Trump ilmoitti, -
että hän on sopinut Netanjahun kanssa -
kahdenkeskisen puolustussopimuksen rungosta.
Onko mahdollista, että Israel tulisi vedetyksi laajempaan konfliktiin?
Meidäthän on jo vedetty.
Jos Israel tekisi jonkin Nato-järjestelyn, -
eikö se velvoittaisi Israelia osallistumaan USA:n sotatoimiin?
Arabit eivät haluaisi meidän pelastavan heitä.
Se olisi heille nöyryyttävää.
He voivat tietysti kuiskailla, että auttakaa meitä valepuvuissa.
Mutta kuten saudiesimerkki osoittaa, -
mitä hyötyä puolustussopimuksesta olisi?
Käytännössä saudeilla on sellainen USA:n kanssa.
USA ei odota saudeilta apua muutoin kuin öljyrintamalla.
Vuosina 1973―1974 USA harkitsi invaasiota Saudi-Arabiaan, -
mikäli öljysaarto olisi jatkunut.
USA oli niin vihainen kuningas Faisalille, -
että se harkitsi vakavasti öljykenttien valtaamista.
Saudit ymmärsivät sen, ja siitä lähtien he ovat suostuneet USA:n toiveisiin.
Nyt he ovat pulassa, eivätkä amerikkalaiset voi muuta, -
kuin lähettää Patriot-ohjuspatteriston. - Toistaiseksi.
Ilmatorjuntaohjukset eivät voi tehdä muuta kuin torjua ohjuksia.
Jos Iran lähettää kommandojoukkoja, ohjuksista ei ole apua.
Iranilaiset sopeutuvat ja kiertävät sen, mitä amerikkalaiset tekevät.
Oletteko eri mieltä, professori Frisch?
Kahdenkeskinen puolustussopimus -
lähes allekirjoitettiin vuonna 1962.
Se on USA:lle liian kallis.
Israelille ja USA:lle se on ansa, jota kumpikaan ei halua.
Onko se siis vain vaalipeliä?
Ne ovat tyhjiä sanoja.
Israel tietää, että Lähi-idästä on tullut vaarallisempi, -
koska USA ei halua hyökätä siellä.
Myös sunniarabit alkavat ymmärtää sen.
Se on valitettavaa. Lähi-idästä on tullut epävakaampi.
Minäkin uskon Iranin jatkavan USA:n haastamista.
Netanjahu halusi näyttää alkuasukkaille, -
ettei kukaan muu pääministeri ole saanut USA:lta tätä lahjaa.
Kenelläkään ei ollut aikaa paneutua siihen.
Nyt kun vaalit ovat ohi, kukaan ei halua sitä.
Sopimusta ei tarvita. Ei sitä ollut Jordaniankaan kanssa.
Silti Israelin ilmavoimat pelastivat kuningas Husseinin hallinnon, -
kun Syyria hyökkäsi Jordaniaan.
Ne ovat tyhjiä sanoja Trumpilta.
Monet Israelin puolustusviranomaiset -
pudistelivat varmasti päätään epäuskoisena.
Palaamme keskustelemaan tästä tilanteen kehittyessä.
Kiitos, professori Hillel Frisch, Amir Oren ja Meir Javedanfar!
Kiitos katsojillemme!
Olen Erin Viner. Hyvää illan jatkoa, näkemiin ensi kertaan!
Suomennos: Hannele Lehtoranta