Tere tulemast saatesse!
Olen Erin Viner. Jonathan on tööreisil.
Iisraelis toimusid valimised,
sel aastal vaid 5,5-kuulise vahega ajalooliselt juba teist korda.
17. septembril võis näha riigi õitsvat demokraatiat,
kuna hääletamas käis ligi 70 % valimisõiguslikest elanikest.
Iisraeli poliitiline süsteem põhineb mitmeparteilisel,
proportsionaalsel esindatusel.
Valimistulemusi, mis võivad Iisraeli uues suunas viia,
analüüsivad stuudios reservikolonel Miri Eisin,
Iisraeli avaliku maine, julgeoleku ja luureekspert IDC Herzliya'st,
TV7 analüütik Amir Oren,
ja Dr Jonathan Freeman,
Heebrea Ülikooli politoloogia fakulteedist.
Iisraelil pole konstitutsiooni, kuid meil on põhiseadus.
See dikteerib, mis järgneb neile tasavägiste tulemustega valimistele.
Benjamin Netanyahu kogus Knessetis 55 kohta.
54 kohta sai poliitiline uustulnukas,
IDF endine peastaabiülem Benny Gantz Sinivalgest parteist.
Hr Oren, selgitage veidi järgmiste sündmuste konteksti.
Näeme siin kolme faktori kombinatsiooni.
Põhiseadusejärgne poliitiline süsteem,
valijaskond ja parteid või nende juhid.
Süsteemis on 120-liikmeline Knesset,
mis moodustub erinevate parteinimekirjade
ja fraktsioonide alusel.
Ilmselgelt peavad nad Knessetis enamuse saamiseks
koalitsioone looma.
Mitte kunagi Iisraeli ajaloos
pole ükski partei kogunud seda maagilist 61 kohta.
Tööpartei kuldajastul said nad kõige rohkem 56
ja pidid teistega ühinema.
Hetkel sai Benny Gantz,
mainitud uustulnuk ja endine peastaabi ülem,
oma Sinivalge parteiga 33 kohta.
Lisaks on ta saanud toeks veel 21 Knesseti kohta
kolmelt teiselt parteinimekirjalt.
mis teeb kokku 54. Tal on veel puudu 7 kohta.
Netanyahu partei Likud sai 31 kohta,
kuid ta sai teistelt toeks veel 24 kohta.
See ei too teda siiski vajalikule kuigi palju lähemale,
kuna eksisteerib ka 8 kohta saanud partei,
mida juhib endine kaitse- ja välisminister Avigdor Lieberman,
kes on Netanyahu oponent ega kavatse teda toetada.
Tema nurjas Netanyahu võimalused eelmistel, aprillis toimunud valimistel.
Kol Eisin, miks keeldus Lieberman presidendile soovitust andmast?
Kui ta nii väga peaminister Netanyahu vastu on,
miks ta siis konsultatsioonidel presidendile B. Gantzi ei soovitanud?
Arvan, et ta on hetkel kahevahel.
Ta näeb end parempoolse,
sekulaarse juhina ega taha joonduda
Araabia parteide ühendnimekirjaga,
nendega, keda peetakse vasaktiivaks. Ta tahab alternatiivi pakkuda.
Ta ei joonduks Knesseti liikmetega,
kes oleksid valmis toetama vasaktiiba või araabia parteisid
paremparteide vastu. Ta pakub alternatiivi.
Ta on huvitavas positsioonis. Ma pole Amiriga nõus.
Ma pole kindel, et Lieberman ei leia end lõpuks uuesti koos Netanyahuga.
Ma pole kindel, kas ta enda meelest on rohkem parempoolne
või rohkem araabia parteide vastu. Arvan, et ta on seal vahepeal.
Ta on druuside poolt, kes on üliväike araabikeelse rahvastiku osa Iisraelis.
Kuid tema parteis liigub Iisraeli araabia kodanike suhtes
ekstreemseid ideid.
Räägime korraks ... - Kas tohin korraks vastata? - Palun.
Teil on õigus Liebermani joondumise osas Likudi parteiga,
kuid tema ja Netanyahu vahel isiklikult valitseb nii tõsine vaen,
et ta ei taha teda aidata.
Lisaks on tema hetkel kaalukeeleks.
Kuid kaks suurparteid võivad ka temata koalitsiooni teha.
Ta peab väga ettevaatlik olema. Kui ta soovitab neist üht,
võidakse teda tänada ja siiski koalitsioonist välja jätta.
See on väga delikaatne mäng.
Dr Freeman, kaasame vestlusse ka teid.
Rääkides Iisraeli araablastest, siis aprillikuiste valimistega võrreldes
käis neid nüüd palju rohkem valimas. Arv kasvas 71 %lt 81-le.
Millest see johtus? Kas see on positiivne nähtus?
Meil on ju proportsionaalne esindatus ja demokraatia.
Arvan, et põhjuseid on mitmeid. Üks neist on ühtsus.
See oli üks põhjuseid,
miks neid Ühendnimekirja moodustanud parteide sõnul
eelmine kord vähem valimas käis.
Teine asi, ja miks nad presidendile Benny Gantzi soovitasid, on see,
et nad tahavad oma parteide osalust otsustamisel.
Nad tahavad muutusi seoses kuritegevuse
ja eelarvetega oma kogukondadele.
Nad räägivad oma juhtidele, et palestiinlased on tähtsad,
kuid eelkõige tahetakse kaitset kodudele ja rahastust.
See ajendas neid seekord rohkem valimistele tulema.
Vaatame ühiskonda kui kontinuumi.
Kuid tegelikult toimuvad põlvkondade lõikes
muutused ja hüpped,
mida osatakse tõlgendada alles tagantjärgi.
Uus põlvkond noori araabia valijaid,
kes on kannatamatud ja tahavad oma osa saada,
kes makse maksavad, osalevad, kuid demokraatia passiivsel poolel.
Miks mitte siis kasusid jagada?
Nad avaldavad survet oma juhtidele, ka kohalikele linnajuhtidele.
Nad ei taha lihtsalt õõnsaid, ideoloogilisi loosungeid.
Nad tahavad võimu jagamist ja panustada oma tulevikku.
Vähemalt kaks valitud ametnikku - Ayman Ode ja Ahmad Tibi,
paistavad sellele reageerivat.
Lisaksin, et oleme uues faasis Iisraeli ühiskonnakorralduse suhtes.
Teatud mõttes näitab see küpsust.
Osa meie kodanikest hääletas varem passiivselt millegi poolt,
mis neid eriti ei aidanud.
Nüüd, keset kõike toimuvat,
kui välismaised vaatajaskonnad peavad meie valimistulemusi
kas 'jah'i või 'ei'na lepingu suhtes palestiinlastega või Iraani suhtes
Üks ühiskonnasegment ütleb, et asi on majanduses,
hariduses, töökohtades, kodanike võrdõiguslikkuses,
kui valitseb diskrimineerimine, ja oma hääle leidmises.
Minu meelest on see üks lootustandvaid aspekte,
et nad tulid valima mitte kõige paremal ajal.
Ühendnimekiri koosneb neljast peamiselt araablaste parteist,
kuigi neil on vist ka üks juudist liige.
Esmakordselt andsid nad presidendile soovituse,
paari väikese erandiga.
Kui oluline on nende etteaste? Ja kas keegi usub,
et üks kahest juhtkandidaadist
võiks kaaluda Araabia Ühendnimekirja kutsumist,
kes valimistel kolmandaks tuli, valitsuses osalema?
Arvan, et on võimalus, et mingit kasu nad sellest ikka saavad.
See ei pruugi olla ministriportfell, vaid mõne komisjoni esimehe koht
või mõni muu positsioon laiemas valitsuses.
Nende rahvas ja valijaskond oleks sellele avatud
seoses oma eelarvevajadustega
ja teadlikkusega väljakutsete suhtes nende kogukondades.
Näeme valimistel üha rohkem,
et araablased näevad end üha enam iisraellastena
ja tahavad lihtsalt oma argielu elada
ning tõukavad oma juhte osalema laiemas valitsussüsteemis.
Iisraeli valitsussüsteemis
osalevad kõik ministrid kollektiivses vastutuses.
Mõned araabia poliitikud, isegi julgemad, ei tahaks,
et neid peetaks vastutavaks sõjalise operatsiooni eest Gazas.
Nad ei saa valida, milliste valitsusprogrammide eest
neid peetakse vastutavaks ja milliste eest mitte.
Seepärast juhiksid nad pigem näiteks rahanduskomisjoni,
mis on Knessetis oluline koht.
Väga ebarealistlikult võib loota, ehk jõuame sinna tulevikus,
et Knesseti spiikriks saab üks araabia poliitik. Miks mitte?
See näitaks, et Iisrael esindaks tõeliselt oma erinevaid rahvusrühmi.
Nii on ka Liibanonis, Iraagis ja mujal Lähis-Idas.
See pole juhtpositsioon, vaid peamiselt tseremoniaalne roll.
Ta peab muidugi juhtima parlamendi igapäevatööd,
kuid ühel päeval võib see juhtuda.
See oleks niivõrd sümboolne ja tseremoniaalne,
et võiks loota selle teostumist.
Tahaksin öelda, et mulle meeldib see vestlus.
Räägime vähem kui veerandist Iisraeli kodanikest,
kes seal esindatud on, ja meie istume siin samuti.
Mind häirib, et selles Knessetis on proportsionaalselt vähem naisi
esindamas poolt rahvastikust,
kui meil on araablastest kodanikke esindamas oma kodanikke.
Knessetisse pääsenud naiste seas on kaks araablast.
Kui räägin vähemustest Iisraelis,
ei meeldi mulle mõelda endast naisena kui vähemusest,
aga Knessetis on siiski selline tunne.
Kui räägime vähemustest, ei tähenda see ainult araablasi,
vaid teatud määral ka Iisraeli ultraortodoksi kodanikke.
Nemad on esindatud ka teistes parteides.
Teatud asjad liiguvad edasi, teised aga tagasi -
näiteks naiste esindatus. Näeksin pigem naissoost spiikrit.
Korra minevikus on meil olnud naine ja asespiikreid on olnud naisi.
Asespiikriks on olnud ka araablastest kodanikke.
Kuid tunnen, et kabinetti ja Knessetit vaadates,
teeb mulle enam muret vähene naiste esindatus
kui mõte suuremast araablaste esindatusest.
Ka kiilaspäised, prillidega aškenazi mehed on alaesindatud.
Selles osas ma sinuga nõus pole.
Juhiksin tähelepanu ka sinu koloneliks ülendamisele.
Vähem kui 2 % naistest IDF-is on üldse kunagi selle auastme saanud.
Naiste esindatus armees pole tänaseni kuigi heal tasemel.
On asju, mille seisu üle olen uhke,
kuid muretsen selles aspektis otsustamise pärast.
Viimase nelja aasta jooksul oli meil naine justiitsministriks
ja ka teisi naisi kabinetis.
Kuid otsustamise juures me naisi ei näe.
Kui vaatame Knesseti komisjone, siis naiskomisjoni juhib naine. Hurraa!
Aga kuidas on lood rahanduskomisjoni ja teistega,
mis meie argielu mõjutavad?
Viimane küsimus araabia parteide kohta.
Räägime nö elevandist toas.
Mõned nende liikmed ja nende platvormid on problemaatilised.
Paljud neist, kui mitte kõik, on sionismi vastased.
Ühtse grupina ei taha nad, et Iisraeli määratletakse juudiriigina.
Mõned nende liikmeist, ntks Basel Ghattas Baladi parteist,
mõisteti süüdi illegaalsete mobiiltelefonide smugeldamises
Iisraeli vanglais karistust kandvatele terroristidele.
Hiba Yazbek Baladist on toetanud Iisraeli araablast,
keda süüdistatakse sidemeis Hezbollah'ga
ja endise IDF peastaabiülema Gabi Ashkenazi luuramises,
kes on nüüd Sinivalge ridades.
Kol Eisen juba ütles, et välisriikides nähtaks seda hästi.
Kui hästi näeb Iisraeli avalikkus araabia parteide suuremat osalust?
Mis puudutab mainitud väljakutseid ja isegi süüdimõistmisi,
siis mõni neist on Iisraelist põgenenud Hezbollah'le spioneerimise eest.
Nende isikute puhul esineb alati sarnaseid intsidente,
nagu ka üldisemalt riigis.
Aga kui vaadata araablastest iisraellasi üldisemalt,
on julgeolekurikkumistes osalenud neist ainult väike osa.
Enamik neist on seaduskuulekad ja peavad end ka ise seaduskuulekaks
Viimaste arvamusküsitluste ja uurimuste järgi
on neil hea meel elada Lähis-Ida ainsas demokraatias.
See näitab maailmale ja palestiinlastelegi,
et on võimalik olla araablane ja Iisraeli kodanik,
osaleda poliitlises protsessis, omada mitmeid õigusi,
ntks majanduse vallas ja olla võrdõiguslikud.
See näitas viimastel valimistel maailmale ja regioonile,
et saab minna valima, mitte kuulirahe alla.
Valimiskampaania ajal katsetas Netanyahu fraasi
"süüdi sidemete tõttu", mõeldes, et kui Gantz võidab,
teeb ta kindlasti valitsuse ministritega Ühendnimekirjast.
"Kui te ei vali Bibit, saate Tibi." - Jah.
Ahmed Tibi on üks juhtivaid araabia poliitikuid.
See ei toiminud. See väljavaade ei hirmutanud valijaskonda.
On tõsi, et peavoolu Iisraeli valijaskond on sionistlik,
mitte ainult juudi päritolu.
Kuid Iisraeli juudi rahvastiku seas on ka mittesioniste,
isegi koalitsioonis. Näiteks haredid ehk ultraortadoksi juudid,
kes peavad autoriteedi allikaks religioosset rabinaati, mitte riiki.
Nemad on koalitsiooni osa, nagu võiksid olla ka araablased.
Lisaksin juurde, et keskendume taas sellele.
Olen väga ebaviisakas, võrreldes varasemaga.
Mitte küll Amiri suhtes, aga räägime ausalt.
Kui palju Knesseti liikmeid, kabineti liikmeid ja peaministreid
on mõistetud süüdi kuritegudes, istunud vanglais?
See on fookuse küsimus.
Olen nõus. Reageerime: "Õudne! Ta toetab Hezbollah't!"
"Issake! Vägistamise eest vanglas!" Mis saab veel hullem olla?
Meie demokraatias on kõiksugu asju. Demokraatiad pole puhtad ja kenad.
Peaksime vaatlema mõlemat. Mõlemad on seadusvastased.
Asi pole paremas või halvemas seaduses.
Olgem veidi puhtamad, et olla uhked oma poliitikute üle,
kust nad ka ei tuleks.
Asi on selles, et kui kasutame nn sionistlikku kaarti,
kas teeme kodanikke enamvähem võrdseks.
Mida see tähendab meie ühiskonnakorralduse juures?
Lõpuks oleme tugev, juudi rahvusriik
ja meil on ka suur vähemus, kes on samuti kodanikud.
Siinkohal võiks puudutada Netanyahu juriidilisi probleeme.
Hea küll. Teeme seda. Benny Gantz on avalikult öelnud,
et pooldab rahvuslikku ühtsusvalitsust,
kuid ei tee seda oma Sinivalge partei ja Likudiga,
kuni õhus on Netanyahu võimalik kriminaalsüüdistus.
Eelistung peaks toimuma 3. oktoobril.
Kas antud olukorras on võimalik, et Benny Gantz muudab meelt,
kui käimas on kõnelused rahvusliku ühtsuse teemal?
Arvan, et see võimalus on olemas. Juhtuda võib erinevaid asju.
Valitsuse moodustamise ajaks võib tekkida mingi julgeolekuolukord,
või midagi poliitika suhtes,
kus Iisrael peab tegema midagi muud, kui rahvale kampaania ajal öeldi.
Näemegi seda kõnelustel -
lõpuks mõistetakse, et oleme kõik samas paadis.
Meid ootavad suured väljakutsed nii sise- kui välispoliitikas.
See sunnib mõlemaid juhte maha istuma ja küsima,
millist valitsust tahetakse teha.
Arvan, et rahvas tahab seda. Nad isegi hääletasid vastavalt.
Tulemuste järgi hääletas enamus suurte mõõdukate parteide poolt.
Sellise valitsuse poliitika osa
võiks olla nende parteide tugevuse kasvatamine mingi valimisreformiga.
See võiks olla ka nende programmis.
Oleme samas paadis, kuid kapten on korrumpeerunud.
See on isegi suurem kui mäss Bounty'l
või filmis Caine'i mäss. Kapten tuleb eemaldada.
Ta ilmselt eemaldatakse pärast süüdistuse esitamist.
See läheneb kiiresti. Kohe pärast istungit.
See võib kaua aega võtta. - Võib, kuid ma ei usu seda.
Õiguskantsler on seda juba ligi aasta ette valmistanud.
Poliitika ja õigluse graafikud
on nüüd niivõrd lõimunud,
et ta peab tegutsema otsustavalt ja kiiresti.
Ka Iisraelis on vaja kohtuprotsessi, enne kui keegi süüdi mõistetakse.
See ei tähenda, et ta süüdi mõistetakse,
vaid asi on selles, mida seadus määrab süüdistuse saanud ministrile.
Ministrite puhul ongi seadust juba jõustatud,
kuid peaministri puhul mitte kunagi.
See on väga keeruline.
Kas kõnelustel võidakse mingis faasis pöörduda
mõne teise Knesseti liikme poole Likudi fraktsioonist?
Seal on mitmeid populaarseid poliitikuid:
Knesseti spiiker Yuli Edelstein, Gideon Sa'ar ja Gilad Erdan.
Kas nemad võiksid asju ilma Netanyahuta edasi ajada?
Seda ju Gantz poole aasta eest ette panigi.
Netanyahu aga hoiab kõvasti oma kohast kinni.
Ta on nõudnud neilt lojaalsusvannet.
Ta on nõudnud seda ka oma koalitsioonipartnereilt.
Ükski Likudi liige ei taha olla esimene,
kes noa välja võtab.
Esimene mässaja tallatakse massi jalge alla.
Võidab alles teine või kolmas.
Õige lahendus on need kaks parteid, mitte need kaks juhti.
Ka Gantz võib läbi kukkuda,
ja tema asemele võib tõusta mõni teine Sinivalge liige.
Netanyahuga see ei õnnestu.
Sinivalgete hääletajad ei andestaks selle lubaduse mitte täitmist.
Ka julgeolekukriisi peetaks vaid ettekäändeks,
ja nad kannataksid selle pärast valimistel.
Praegune peaminister on meisterpoliitik.
Ta pole mustkunstnik, kuid ta on osav poliitik.
Ma ei ütle seda halvas mõttes.
Kõik teised on algajad.
Seetõttu olen veidi eriarvamusel.
Ees võib oodata protsess,
mille lõpuks Netanyahust
saab taas Iisraeli peaminister.
Juriidilised aspektid on sellega seotud, kuid see ei lahenda kõike.
Ta on osav poliitika ajamises,
mis ühendab ühiskonna eri gruppe.
Ta on hiilgav. - Ta oli.
Ta on siiamaani.
Miks ta siis viie kuu eest läbi kukkus?
Küsime seda dr Freemanilt.
Tuleb vaadata praegust olukorda.
Liebermanil polnud toona
nii palju kohti.
Nüüd on ta oma kohtade arvu peaaegu kahekordistanud.
Bennett ja Shaked läksid valitsuse vastu,
kuid ebaõnnestunult.
Nüüdsetel valimistel võivad mõned oma tooni muuta.
Nüüd on otsustava tähtsusega, et keegi ei taha kolmandaid valimisi.
Seepärast on nüüd võimalik,
et Netanyahust saab taas valitsusjuht.
Vaatan sama olukorda mikroskoobi teisest otsast.
Kuna keegi ei taha kolmandat korda valimisurnide juurde minna,
on Netanyahul väga viletsad kaardid.
Ta ei saa juhtida oma parteid, kuna ta saab süüdistuse.
Te ei usu partei sisemässu?
Järgmisi valimisi ei tule enne järgmise aasta märtsi,
ja selleks ajaks on käimas Netanyahu vastane kohtuprotsess
ning rahval saab temast kõrini.
Ta ei suuda ennast sellest plindrist välja bluffida.
Lühike kokkuvõte. Mida näitab tulevik?
Kõnelused tulevad pikad,
ja nende lõpuks võib peaministriks saada taas Benjamin Netanyahu.
Oleme taas näinud Iisraeli demokraatia tugevust.
Rahvas käis hulgaliselt hääletamas
mõõdukuse ja stabiilsuse poolt.
Valitsus hakkab peegeldama neid kaht omadust:
mõõdukust, ja võimalik, et ka valimisreformi.
Kas mõtlete valimiskünnise tõstmist?
Seda on ju korra tõstetud.
Seda, või riigi jagamist valimisringkondadeks.
Selleks on mitmeid põhjuseid.
Rahvas toetab seda muutust ja hääletas vastavalt.
Huvitav! Amir Oren?
Ma ei usu, et võimulolevad poliitikud loobuksid võimust,
uuendades süsteemi, mis neile selle võimu andis,
kuigi teadlased ja ka kodanikud seda tahaksid.
Ma ei usu, et Netanyahu siit võitjana väljub.
Ta on teel välja ja Gantz on teel sisse.
Kutsun teid siia uuesti vestlema siis,
kui teame, kuidas lõpuks läks.
Aitäh saates osalemast, kol Miri Eisin, Amir Oren
ja dr Jonathan Freeman!
Aitäh, lojaalsed vaatajad välismaal! Järgmise korrani!
Nägite äsja Jeruusalemma Stuudiot.
TV7 Jeruusalemma tööd saab toetada helistades Eesti annetustelefonil
900 1777 (kõne hind 7 euri)
või ekraanilolevate kanalite kaudu. Annetada saab ka PayPali kaudu.
Lisainfo: www.tv7.ee
Tõlge: Monika Jaaguri