Tervetuloa Jerusalem studioon!
Iranin ja lännen kireä suhde näyttää -
kulkevan kahta ristiriitaista linjaa.
USA:n hallinto ei ole perääntynyt -
painostuskampanjasta ajatollahin hallintoa vastaan, -
mutta Trump on siunannut -
Ranskan presidentti Macronin diplomaattisen lähentymisaloitteen.
Kumpi vaihtoehto on lupaavampi? Siitä keskustelevat -
tohtori Emily Landau Kansallisen turvallisuuden tutkimuskeskuksesta, -
analyytikkomme Amir Oren -
ja Meir Javedanfar, Iran-luennoitsija IDC Herzliasta.
Herra Oren, kertoisitteko viimeaikaisista tapahtumista?
Iranilla on kahdet kasvot.
Toiset ovat ulkoministeri Muhammad Javad Zarif, -
ja toiset Quds-joukkojen komentaja -
Qassem Suleimani.
Viimeisen sanan sanoo kuitenkin -
korkein johtaja Ali Khamenei.
Nämä kaksi edustavat kahta erilaista tapaa -
edistää Iranin etuja sellaisina kuin hallinto ne näkee.
Zarif on yrittänyt äänekkäästi taivutella eurooppalaisia.
Biarritzin G7-kokouksen lisäksi hän on vieraillut Pohjoismaissa, -
Iso-Britanniassa, Ranskassa ja Saksassa.
Hän on käynyt myös Kiinassa, Japanissa ja muualla Aasiassa -
yrittämässä pelastaa ydinsopimuksen.
Hän on väittänyt, että Iranin toiminta on pysynyt sen mekanismin rajoissa, -
jota hän sanoo lääkkeeksi siihen, että USA on vetäytynyt sopimuksesta.
Suleimani on puolestaan johtanut Iranin hyökkäyksiä -
muun muassa Irakissa, ja Jemenistä käsin Saudi-Arabiaan.
Iran toimii tietysti myös Israelia vastaan Syyriasta käsin -
ja Libanonista käsin Hizbollahin toimesta.
Suuri kysymys on, yrittääkö Trump houkutella -
Zarifia, presidentti Ruhania ja jopa korkeinta johtajaa Khameneita -
YK:n yleiskokouksessa New Yorkissa?
Vai saako Trumpin hallinnon kovan linjan väki tahtonsa läpi -
ja Iranin ja Yhdysvaltojen yhteenotto on väistämätön?
Tohtori Landau, -
Vallankumouskaartin Quds-joukkojen komentaja Qassem Suleimani -
johtaa Vallankumouskaartin sotaoperaatioita ulkomailla -
ja myös ulkoministeri Zarifin ponnisteluja.
Onko näillä kahdella sama strategia, mutta kaksi eri taktiikkaa?
Vai onko kyseessä kaksi eri strategiaa, -
joilla on erilaiset tulevaisuuden visiot?
Mielestäni ne ovat kaksi eri strategiaa.
Iranin toiminta Persianlahdella -
ja sen toimenpiteet -
amerikkalaisia ja brittejä vastaan -
liittyvät ydinsopimuskysymykseen.
Iran käyttäytyy hyökkäävästi rikkomalla ydinsopimusta -
ja haastamalla suoraan nämä maat Persianlahdella.
Sen muut toimet Lähi-idässä kuuluvat erilliseen strategiaan, -
jota se on toteuttanut jo vuosia.
Iranilla on pitkään ollut hegemoniapyrkimyksiä Lähi-idässä.
Se havittelee paljon puhuttua maasiltaa -
Iranista Irakin, Syyrian ja Libanonin kautta Välimerelle.
Se on onnistunutkin siinä, varsinkin Syyriassa viime vuosina.
Nyt Libanon ja Irak ovat menneet siihen mukaan.
Israel on huolissaan ennen kaikkea Iranin linnoittautumisesta Syyriaan -
ja täsmäohjuksista, jotka ovat merkittävä uhka Israelille.
Se on Iranin erillinen strategia.
Herra Javedanfar, useita vuosia sitten -
iranilaiset lähtivät kaduille protestoimaan hallintoa vastaan.
He halusivat rauhanomaista hallinnonvaihtoa, -
mutta mielenosoitukset vaiennettiin kovin ottein -
ajatollah Ali Khamenein käskystä.
Tuolloinen USA:n presidentti Barack Obama ei tukenut heitä -
muutoin kuin muutamalla Iranin kansaa tukevalla lausunnolla.
Hän ei antanut fyysistä tukea näille ihmisille, -
jotka pyrkivät kaatamaan tyrannimaisena pitämänsä hallinnon.
Silloin Iranilla oli samat kansainväliset pakotteet, -
ja painostus oli joiltakin osin jopa kovempaa kuin nyt.
Nyt kun Trump on USA:n presidentti, -
lähtevätkö iranilaiset nyt helpommin kaduille vaatimaan muutosta -
uskoen, että tällä kertaa USA:n presidentti tukee heitä?
Trump tuskin pystyy tekemään sen enempää kuin Obamakaan.
Ihmiset kysyvät, miksei Obama tullut mielenosoittajien avuksi.
Miten? USA:n ilmavoimillako?
Pudottelemalla seteleitä?
Ei Obama voinut tehdä mitään.
Jos hän olisi sanonut jotain, -
Iranin hallinnon olisi ollut helpompi esittää maanpetossyytöksiä.
Hänen vaikenemisensa oli hallinnolle suurempi järkytys, -
koska se osoitti protestin sisäsyntyiseksi.
Jos mielenosoitukset alkaisivat nyt, mitä Trump tekisi?
Ei hän voisi tehdä mitään!
Miten hänen puheensa auttaisi niitä, joita pidätetään ja kidutetaan?
Yksikään Iranissa vieraillut ulkomaalainen ei ole väittänyt -
nähneensä onnellisia ihmisiä.
He inhoavat korruptiota, joka on kasvanut niin suureksi, -
että hyvässä asemassa oleva Khatamikin sanoi, -
ettei hänkään saa ihmisiä äänestämään parlamenttivaaleissa -
maaliskuussa 2020.
Haluaisimme iranilaisten protestoivan ja kaatavan hallinnon, -
koska mitään muuta lääkettä siihen hallintoon ei ole.
Israel on yrittänyt lähestyä sitä, mutta turhaan.
Mutta: -
Iranilaiset pelkäävät hallintoa todella paljon.
Se on erittäin julma hallinto.
Hallintokin pelkää kansaa.
Jos nainen riisuu hijabinsa, hän saa 24 vuotta vankeutta!
Hallinto pelkää, että jos pienikin ikkuna avataan, tulva syöksyy sisään.
Alkaako oppositio järjestyä? Sitä en tiedä.
Viha tätä hallintoa kohtaan on kuitenkin uskomatonta.
Historialliset asiakirjat ja muistiinpanot osoittavat, -
että hallinnot ovat kaatuneet nopeasti, -
vaikka ne olisi arvioitu elinkelpoisiksi muutama viikko tai kuukausi aiemmin.
Ceauşescun ja monen muun kohdalla -
diplomaatit vakuuttelivat Washingtonille, että hallinto on vakaa.
Myös Iranin šaahin kohdalla.
Eikä vain Washingtonille, vaan myös Moskovalle.
Aktiivisesti Iranissa toiminut KGB:kään ei tiennyt šaahin olevan vaarassa.
Vasta jälkikäteen tiedämme, milloin oppositio alkoi järjestäytyä, -
ja mikä oli se kipinä, joka sytytti vallankumouksen.
Ulkoministeri Zarif esitti mielenkiintoisia kommentteja -
Tukholmassa ja muualla elokuun lopulla.
Hän sanoi avoimessa foorumissa: -
"Uskomme, että Trump valitaan uudelleen."
Onko se vain taktinen veto, vai Teheranin todellinen arvio?
Uskovatko he, että heidän on kestettävä Trumpia vielä viisi vuotta?
Ja mitä sellaisesta arviosta seuraa?
Ovatko he nyt aiempaa halukkaampia neuvottelemaan?
Khamenei kielsi heitä neuvottelemasta.
He vaativat yhä ydinsopimuksen palauttamista, -
mutta he ovat valmiita keskustelemaan -
ballistisia ohjuksia ja Lähi-idän toimintaa koskevista lisäyksistä.
Trump ei olisi halunnut Macronin kutsuvan Zarifia Biarritziin, -
jossa Macron ja muut ranskalaisviranomaiset -
kävivät pitkiä keskusteluja Zarifin kanssa.
He käsittelivät ilmeisesti tarjousta, josta kerrottiin hiljattain.
Sen mukaan Ranska järjestää Iranille noin 15 miljardia dollaria, -
ei siis omasta taskustaan, korvauksena siitä öljystä, -
jota se ei voinut myydä pakotteiden takia.
Se on pohjana uusille neuvotteluille.
Jotain on siis varmasti tekeillä.
Tavatessaan Moskovassa ulkoministeri Sergei Lavrovia -
Iranin ulkoministeri Zarif ylisti Kiinaa ja Venäjää -
avusta ja kumppanuudesta ydinsopimuksen saralla.
Samalla hän korosti, -
ettei Eurooppa tehnyt tarpeeksi omien sitoumustensa täyttämiseksi.
Muutama päivä ennen sitä -
EU-ulkoministerit kokoontuivat Helsingissä.
He keskustelivat muun muassa Hormuzinsalmesta, -
koko Persianlahdesta ja ydinsopimuksesta.
Saksan ja Ranskan ulkoministerit eivät kuitenkaan halunneet puhua siitä, -
toisin kuin esimerkiksi Britannian ulkoministeri.
He kiirehtivät kokoukseen kertomatta mielipiteitään lehdistölle.
Onko Eurooppa yhtenäinen -
sen yrittäessä palauttaa ydinsopimuksen tietyksi aikaa?
Euroopan perusviesti on: "Pelastakaa sopimus!"
Iranin viesti Euroopalle -
sen toiminnan, myös sopimusrikkomusten, perusteella on: -
"Jos haluatte pelastaa sopimuksen, teidän on pelastettava meidät!"
"Hankkikaa meille pakotehelpotukset, -
niin katsotaan sitten, mitä voimme tehdä sopimukselle."
Painotuskampanja ja diplomaattinen aloite -
eivät ole erillisiä strategioita.
Painotuskampanjan tavoite on palata neuvottelupöytään.
Media antaa usein sen kuvan, -
että Trump olisi kääntymässä uuteen suuntaan -
pyrkiessään neuvottelemaan.
Ei, sehän oli painostuksen tarkoitus!
Trump ei ole muuttanut suuntaansa, vaan jatkaa samaan suuntaan.
On myös huomattava, -
miten Iran on manipuloinut viime aikoina Eurooppaa ja kaikkia.
Iran hallitsee narratiivia.
Nyt keskustellaan siitä, että Iran saisi rahaa ydinsopimukseen palaamisesta!
Puhe ei siis ole uudesta sopimuksesta.
Se on valtava voitto Iranille. Se ei ole menettänyt mitään.
Se alkoi rikkoa ydinsopimusta, ja nyt puhutaan siitä, -
miten paljon rahaa se saisi palaamisesta sopimukseen, -
jossa se jo on.
Ajatushan oli neuvotella paremmasta sopimuksesta.
Euroopankin on kyseenalaistettava tämä narratiivi.
Ennen kuin Iran alkoi rikkoa sopimusta, -
eurooppalaiset uhkasivat lisäpakotteilla, jos se tekee sen.
Sitten Iran rikkoi sitä, ja eurooppalaiset tarjoavat sille rahaa.
Herra Javedanfar, -
miten paljon iranilaisia kiinnostaa palata neuvottelupöytään?
Ruhani, Khamenei ja kaikki iranilaisviranomaiset sanovat, -
etteivät he aio neuvotella Trumpin hallinnon kanssa.
He ovat avoimia neuvotteluille, kunhan USA ei ole siinä mukana.
Tämä ajatus on kuin kolmijalkainen hevonen, -
että Irania kannustetaan palaamaan sopimukseen, -
kun Trump oli se, joka siitä alun perin lähti.
Oli kyseessä Iran tai Botswana, -
jos toinen pysyi sopimuksessa, ja toinen lähti siitä yksipuolisesti, -
sopimuksessa pysyjän on vaikea olla vastaamatta siihen.
Siksi monet vastustivat Trumpin päätöstä, kuten minäkin.
Niin julma kuin Iranin hallinto onkin, -
on epärealistista odottaa, että Iran palaisi sopimukseen.
USA ei halua sen palaavan, vaan neuvottelevan uudesta sopimuksesta.
Sekin on epärealistista.
YK:n turvallisuusneuvoston päätöslauselman 2231 mukaan -
P5+1-maita "kehotettiin" panemaan sopimus toimeen, -
samoin kuin Irania "kehotettiin" pidättäytymään toiminnasta, -
joka liittyy ballistisiin ohjuksiin, jotka voivat kantaa ydinkärkiä.
Kuten olemme monesti sanoneet tässä ohjelmassa, -
sanavalinnat olivat monitulkintaisia.
Niin, mutta sanavalinta oli sama molemmissa.
Siksi USA sanoi: "Iran ei noudata kehotusta ballistisista ohjuksista, -
joten me emme noudata ydinsopimusta."
Se ei ollut rikkomus, koska se jäi monitulkintaiseksi, valitettavasti.
Vuonna 2003 Iran rikkoi sopimusta E3-maiden kanssa, -
ja sai pakotteet.
Nyt on valitettavasti käynyt päinvastoin.
Se tosiasia on tunnustettava.
Tarkoitin kysymykselläni kuitenkin sitä, -
että kuten itsekin jo sanoitte, -
Iran on hyvin vaikeassa taloustilanteessa -
USA:n lamauttavien pakotteiden seurauksena.
Eikö ajatollahin hallinto ole huolissaan olemassaolostaan?
Pystyykö se lyömään kortit pöytään sanoen: -
"Olemme valmiita neuvottelemaan uudelleen."
USA ei tosin suostu poistamaan kaikkia pakotteita.
Ruhani ja Zarif haluavat neuvotella.
Ruhanin kaikkia farsinkielisiä sanomisia ei käännetä.
Tänään hän sanoi, ettei hän neuvottele, ellei pakotteita poisteta.
Farsiksi hän sanoi myös, ettei hänellä ole valtuuksia siihen.
Hän siis vihjaisi, ettei se ole hänen päätäntävallassaan.
Israelin on kysyttävä, palveleeko ydinsopimuksen mitätöinti etujamme?
Ei, joten ne 15 miljardia dollaria, jotka Iran saa, on meidän etumme.
Vastaisitteko siihen, tohtori Landau?
Iran ei halua lähteä ydinsopimuksesta, koska se on sille edullinen.
Se kuitenkin on vetäytymässä siitä.
Iran ei voi saada sitä parempaa sopimusta.
Se tekee vain pieniä rikkomuksia, koska se viestii, -
ettei se halua lähteä sopimuksesta, -
mutta se haluaa pelotella Eurooppaa auttamaan sitä saamaan helpotuksia.
Iran on se osapuoli, joka vähiten haluaa luopua ydinsopimuksesta.
On siis väärin ajatella, että Iran, joka noudattaa sopimusta niin hyvin, -
saattaa lähteä sopimuksesta hetkenä minä hyvänsä.
Iran noudattaa sitä, koska IAEA sanoo niin.
Keskustelin Olli Heinosen kanssa, joka oli IAEA:n varajohtaja.
Hän tuntee hyvin ydinsopimuksen ja päätöslauselman 2231.
Hän kertoi, että niillä mekanismeilla ei voida varmistaa -
ballistisia ohjuksia ja muita asioita koskevien kohtien noudattamista.
Kansainvälisen yhteisön on keskusteltava tästä.
Avainkysymys on, -
voiko Trump saada paremman sopimuksen?
Herra Oren, vastaatteko siihen?
Ei vuoden kuluessa, ennen vaaleja.
Iran seuraa, kuten muutkin, -
onko demokraattiehdokkaalla -
voiton mahdollisuuksia.
Jos Trump voittaa marraskuussa -
14 kuukauden kuluttua, -
Iran arvioi tilanteen uudelleen.
Palaisin keskusteluun kenraali Suleimanista.
Ydinohjelmakysymys on ainoa, jossa hän ei ole mukana.
Hän on mukana kaikessa muussa.
Lähi-idän toiminta ja ballistiset ohjukset ovat hänen vastuullaan.
Asiantuntijoiden mukaan -
hänellä ei ole todellista päätäntävaltaa ydinohjelmassa.
Kenellä on?
En ole koskaan kuullut tuota.
Israelin hallituksen Iran-asiantuntijat eivät pidä häntä vastuussa siitä.
Hän on kuitenkin mukana kaikessa muussa, -
mistä päästään kysymykseen, -
auttaako vai vahingoittaako hänen eliminoimisensa Israelia?
Tämä kysymys oli hiljattain esillä suljetussa keskustelussa -
erään korkean israelilaispäättäjän kanssa.
Hän sanoi vitsikkäästi: "Me israelilaiset emme tee salamurhia."
Mutta se kysymys esitettiin: Ovatko Suleimanin päivät luetut?
Onko hänet tuomittu kuolemaan?
Se, jolla oli valta vastata siihen, unohti Khaled Mashaalin tapauksen, -
joka tapahtui Netanjahun aikaan, ja muut salamurhat sitä ennen.
Suleimanin on joka tapauksessa hyvin riskialtista ja epäviisasta -
kuljeskella esimerkiksi Bagdadissa, jossa hän usein vierailee, -
ennen Israelin vaaleja.
Mielenkiintoista!
Ohjelma on lopuillaan. Saatte vielä arvioida lähitulevaisuutta.
Tohtori Landau?
Mahdollisissa neuvotteluissa ratkaisevaa on -
Trumpin hallinnon neuvottelustrategia.
Se herättää paljon huolta.
Trump näyttää kuvittelevan, että hän voi hoitaa asian tuosta vain, -
kunhan hän vain tapaa Ruhanin.
Se ei onnistu.
Trumpin hallinto ei näytä valmistautuneen tarpeeksi hyvin.
Neuvottelustrategia on ratkaisevan tärkeä.
Toinen tekijä on kansainvälinen yhtenäisyys.
Jos Eurooppa olisi vahvemmin USA:n tukena, -
se auttaisi sitä neuvottelemaan paremmin.
Hizbollahin täsmäohjukset ovat vaarallisempia kuin Iranin ydinpommi.
Nasrallah on sanonut iskevänsä Haifan ammoniakkitehtaaseen -
ja Dimonaan.
Se vaatii enemmän huomiota -
kuin Iranin ydinohjelma, -
vaikka sitäkään ei saisi jättää huomiotta.
Uskotteko ajatollahin hallinnon jatkavan Lähi-idän suunnitelmiaan -
fyysisellä ja diplomaattisella tasolla?
Mitä tulee Iranin uhkaan Libanonissa, Syyriassa ja Irakissa, -
priorisoisin paljon enemmän Libanonin täsmäohjuksia.
Ne ovat paljon vaarallisempia kuin Syyrian ja Irakin tapahtumat -
tai pommi teheranilaisessa kellarissa.
Niinhän jo tehdäänkin.
Emily käytti sanoja "Trump" ja "strategia" samassa lauseessa.
Ne eivät kuulu yhteen.
Presidentti Trump on taitava poliitikko.
Kyllä ne voivat kuulua, mutta strategia ei ole julkinen.
Se on totta. Ehkä siinä on jotain, mitä me yksinkertaiset emme näe.
Oli miten oli, Trump havittelee avoimesti Nobelin rauhanpalkintoa.
Tulkoon se vaikka hänen ystävältään Kimiltä Pohjois-Koreasta, -
tai diilien diilistä arabien ja Israelin konfliktista.
Tai sitten hän yrittää saada jotain aikaiseksi Iranin rintamalla.
Pelkkä mielikuva riittää, joten hän voi sanoa kukistaneensa Iranin.
USA:n puolustusministeri Esper sanoi, -
ettei sotilaallisen konfliktin mahdollisuus ole ohi, -
mutta tietynlainen status quo on saavutettu.
Ministerit ja turvallisuusneuvonantajat eivät ratkaise, vaan presidentit.
Kiitos, tohtori Emily Landau, Amir Oren ja Meir Javedanfar!
Kiitos katsojillekin, näkemiin perjantaihin!
Suomennos: Hannele Lehtoranta