Tervetuloa Jerusalem studioon!
Viime viikkoina -
Iranin kriisin painopiste on siirtynyt -
sotaisasta retoriikasta -
epäsuoraan diplomatiaan ja luottamuksen rakentamiseen.
Pyrkivätkö osapuolet rauhoittamaan tilanteen -
vai onko tämä vain tauko sotaan johtavalla tiellä?
Siitä keskustelevat tohtori Raz Zimmt, -
Iran-asiantuntija Kansallisen turvallisuuden tutkimuskeskuksesta, -
analyytikkomme Amir Oren sekä tohtori Menachem Merchavi -
Heprealaisen yliopiston Truman-instituutista.
Herra Oren, kertoisitteko tuoreimmat uutiset tästä aiheesta?
Korkein johtaja Ali Khamenei ja presidentti Donald Trump -
ovat kuin kaksi nyrkkeilijää -
valmiina lyömään toisiaan, -
mutta toistaiseksi he ovat vain varjonyrkkeilleet.
Molemmat käyttävät Twitteriä, myös Khamenei, -
vaikka Trump on erikoistunut tviittaamaan linjanvedoista, -
joista jotkut ovat olleet yllätyksiä hänen alaisilleenkin.
Trump näyttää nyt kosiskelevan iranilaisia.
Hän kutsuu heitä dialogiin.
Trump ja ulkoministeri Pompeo ovat sanoneet: -
"Tavoitatte meidät sveitsiläisten tai Japanin pääministerin kautta, -
tai saksalaisten tai ranskalaisten."
Sen ohella amerikkalaiset ovat kuitenkin lisänneet terrorilistalle -
Iranin petrokemian teollisuuden, -
erityisesti ne toimijat, jotka auttavat Vallankumouskaartia.
Iranilaiset ovat laajentaneet uraanin rikastamisprojektiaan.
He kuitenkin varovat ylittämästä niitä rajoja, -
jotka on määritelty vuoden 2015 ydinsopimuksessa.
Tohtori Zimmt, iranilaiset rikastavat nyt aiempaa enemmän uraania, -
mutta IAEA:n johtaja Yukiya Amano sanoi, -
ettei hänen järjestöllään ole keinoja todentaa, -
rikkooko Iran ydinsopimusta.
Onko kansainvälisellä yhteisöllä syytä huoleen -
Iranin kiirehtiessä jälleen kohti mahdollista ydinasetta?
Suurin huolenaihe on edessä kuukauden kuluttua.
Presidentti Ruhani sanoi -
jo kuukausi sitten, -
että Iran kiihdyttää uraanin rikastamista, -
ja 60 päivässä Iran saattaa rikastaa sitä yli 3,5 prosentin, -
mikä rikkoisi ydinsopimusta.
Kuukauden kuluttua siis nähdään, hylkääkö Iran ydinsopimuksen -
ja rikastaako se uraania enemmän kuin ydinsopimus sallii.
Se on ehkä suurin huolenaihe.
Tähän mennessä Iran ei ole tehnyt huomattavaa sopimusrikettä.
Tohtori Merchavi, tuo päivämäärä on siis 8. heinäkuuta.
Silloin Iran saattaa rikkoa ydinsopimusta, tai jo sitä ennen.
Toinen kysymys on, pystytäänkö sitä todentamaan.
Reagoiko kansainvälinen yhteisö siihen ankarasti, -
kuten eurooppalaiset ovat jo sanoneet tekevänsä -
viitaten Iranin kiristykseen?
Iran on uhannut rikkoa sopimusta, ellei siitä ole sille hyötyä.
Sotilaalliseen reaktioon en usko.
Se, mitä Eurooppa voi tehdä, -
on estää Iranin toimenpiteet -
USA:n pakotteiden kiertämiseksi.
Sitähän Iran yrittää nyt tehdä juostessaan ympäriinsä -
paiskaten kättä aina kun mahdollista.
Se yrittää kiertää tai edes lieventää Trumpin pakotteiden vaikutuksia.
Islamilainen tasavalta tasapainottelee veitsenterällä, -
mutta varoo menemästä liian pitkälle.
Kuulemme yhä uusista toimenpiteistä Persianlahdella.
Yhteenotto on hyvin lähellä, -
mutta aina siltä vältytään kuin ihmeen kautta.
Iran on koko ajan vältellyt suoraa yhteenottoa.
Se on nyt yrittänyt peilata presidentti Trumpin uhkauksia -
esimerkiksi uhkaamalla ylittää ydinsopimuksen sallimat rajat.
Siten se saa neuvotteluvaltin.
Muutenhan Iranilla ei ole mitään, -
jolla hieroa kauppoja varsinkaan USA:n kanssa.
Trumpin hallinto ja sotilasviranomaiset ovat varoittaneet "virhearviosta" -
Lähi-idän laajuisen konfliktin syttymisen ehkäisemiseksi.
Voidaanko sellainen virhearvio välttää?
Tähän asti siltä on vältytty, -
vaikka iranilaisjoukkojen ja amerikkalaisjoukkojen -
sekä heidän liittolaistensa etäisyys on huolestuttavan pieni.
Viime aikojen välikohtaukset ovat tapahtuneet -
Venäjän ja Yhdysvaltojen lentokoneiden ja laivojen välillä.
Se on huolestuttavampaa kuin se, mitä Persianlahdella tapahtuu.
Abraham Lincoln -lentotukialus ja siihen liittyvä iskuryhmä -
risteilijöineen, hävittäjineen, sukellusveneineen -
ja merisotilaineen maihinnousuveneissä -
Persianlahden pullonkaulassa -
saattaa tietysti joutua kahnauksiin.
Lopulta joku everstiluutnanttia vastaava komentaja -
voi joutua päättämään voimankäyttösääntöjen pohjalta, -
avatako tuli vai jättääkö laivansa alttiiksi hyökkäykselle.
USA:n merivoimien komentajia neuvotaan yleensä välttämään riskejä.
Riskit sopivat diplomaateille, -
mutta hyökkääjän edessä on puolustauduttava voimakeinoin.
USA:n kanta on kuitenkin tekopyhä.
Ulkoministeriön tiedottaja on varoittanut iranilaisia -
rikkomasta ydinsopimusta, -
vaikka USA itse on vetäytynyt siitä.
Trump yrittää pois sodan partaalta -
korostamalla "Iranin käytöksen muutosta".
"Emme tahdo sotaa, vaan sitä, että Iran muuttaa käytöstään".
Heinäkuun 8. päivä -
on kuitenkin ratkaiseva päivä ydinsopimuksen kannalta, -
koska Trump teki selväksi, -
että mikäli Iran rikkoo kansainvälisiä uraanintuotannon rajoja, -
Yhdysvallat vastaa siihen mahdollisesti sotatoimin.
Siten vastuu siirtyy iranilaisille.
Kysymys kuuluu, miten käytöstä tulkitaan?
Ranskan presidentti Macron luetteli alueita, -
joissa Iranin tulisi tehdä parannus: ballistiset ohjukset ja sijaissodat.
Nekin kuuluivat ydinsopimukseen.
No, lakihenkisesti katsottuna Lähi-idässä on muitakin maita, -
Israel mukaan lukien, -
jotka eivät välitä YK:n turvallisuus- neuvoston päätöslauselmista, -
esimerkiksi siirtokuntiin liittyen.
Emme voi valita mielemme mukaan, -
mitä päätöslauselmia pitäisi noudattaa ja mitä ei.
Se on kuitenkin niin epämääräistä, -
että jos Trump haluaa julistaa Iranin muuttaneen käytöstään, -
hän voi tehdä sen, kuten Pohjois-Koreankin kohdalla.
Tohtori Zimmt, Trumpin hallinto vetäytyi ydinsopimuksesta -
Iranin vahingollisen toiminnan takia.
Ydinsopimus oli puutteellinen, -
koska se rajoittui vain ydinohjelmaan ja antoi Iranille paljon vapauksia.
Kymmenen vuoden kuluttua Iran saisi edistyksellisemmät sentrifugit -
ja pääsisi lähemmäs ydinasetta.
Lausunnot Iranin vahingollisesta toiminnasta -
näyttävät nyt kuitenkin muuttuneen.
Ne keskittyvät jälleen ydinohjelmaan Syyrian, Libanonin tai Jemenin sijaan.
Yrittääkö Iran kääntää maailman huomion -
pois sen toiminnasta Lähi-idässä -
sentrifugitoimintansa kiihdyttämiseen?
On vielä epäselvää, mitä USA todella tahtoo Iranin tekevän.
Toisaalta Pompeo esitti 12 vaatimusta -
koskien ohjuksia, terroria ja valtionvastaista toimintaa Lähi-idässä -
sekä ydinohjelmaa.
USA:n viimeaikaiset lausunnot osoittavat kuitenkin, -
että ydinohjelma on yhä etusijalla, -
ja mahdollisuudet suursopimukseen Iranin kanssa näyttävät heikoilta.
Iran on havitellut lisää neuvotteluvaltteja kahdessa asiassa, -
ydinohjelman suhteen kiihdyttämällä uraanin rikastamista, -
ja tekemällä selväksi Yhdysvalloille ja sen liittolaisille, -
etenkin Saudi-Arabialle, -
että jos painostus jatkuu, -
Iran saattaa ryhtyä vastatoimenpiteisiin Lähi-idässä.
USA:n liittolaiset Lähi-idässä joutuvat siis kärsimään painostuskampanjasta.
Tohtori Merchavi, -
Truman-instituutin kolleganne tohtori Eldad Pardo, -
joka on usein vieraanamme, -
arveli jo useita kuukausia sitten, -
että Yhdysvallat ja Iran ovat jo aloittaneet neuvottelut -
retoriikallaan ja käytännön toimenpiteillään.
Voidaanko nykyistä tilanteen rauhoittelua -
pitää neuvottelujen osana?
Ja libanonilaistaustaisen vangin vapauttamista.
Se on tavallaan eriskummallista neuvottelua, -
vaikka ei sellaista, mitä neuvotteluilla yleensä tarkoitetaan.
Tohtori Zimmt mainitsi kolme aluetta: -
ohjukset, ydinohjelman sekä terrorin ja valtionvastaisen toiminnan.
Terrori ja valtionvastainen toiminta poikkeaa kahdesta muusta asiasta.
Iran pitää toimintaansa Syyriassa, Libanonissa ja muualla -
luonnollisena laajentumisena.
Siitä Iran ei voi neuvotella.
Iranin kannattaa kääntää huomio ensisijaisesti ydinohjelmaan -
ja toiseksi ohjuksiin, -
koska niitä voidaan lykätä 5―10 vuotta.
Jos Iran lähtisi Syyriasta nyt, pääsisikö se koskaan takaisin?
Siksi Iranin kannattaa kääntää huomio rikastusprosentteihin.
Sellaisesta tinkimisestä Iran pitää.
Sen sijaan Syyrian tukikohtien evakuoinnista se ei halua keskustella.
Se ei halua kuullakaan sellaisesta.
Palaamme siihen myöhemmin.
Iran vapautti Libanonin kansalaisen, -
joka oli tuomittu "lännen agenttina" -
kymmeneksi vuodeksi vankeuteen ja neljän miljoonan dollarin sakkoihin.
Nyt hänet palautettiin Hizbollahille Libanoniin.
Kertoisitteko siitä lisää?
Iranilaiset ovat taitavia basaaritinkijöitä, -
varsinkin panttivankien lunnaista.
Kaikki muistavat Iran-gaten 1980-luvulta.
Yhdysvalloissa parrasvaloihin joutui erityisesti Iran-Contra-skandaali, -
se, että rahat suunnattiin Nicaraguan Contrille -
vastoin kongressin tahtoa.
Mutta tapahtui siis niin, -
että Iran otti panttivankeja joko suoraan tai Hizbollahin kautta, -
ja vapautti ne vastineeksi aseista, -
joita se tarvitsi sodassa Irakia vastaan.
Nytkin sillä on panttivankina USA:n kansalaisia tai asukkaita, -
joiden perheet painostavat hallintoa heidän vapauttamisekseen.
Sitten on eläkkeelle jäänyt FBI-agentti Levinson ja muita, -
jotka ovat olleet vankina tai kadonneet Iranissa.
Vapauttamalla heidät Iran saisi nyt etuja -
ja luottamuksen rakentamistoimia.
Itse ydinohjelmakin on tietynlainen tinkimiskauppa.
Iranilaiset tietävät vallan hyvin, -
etteivät Yhdysvallat, Israel ja kansainvälinen yhteisö -
anna sen hankkia ydinasetta.
Se on vastoin ydinsulkusopimusta lisäprotokollasta riippumatta.
Iran on luvannut olla tekemättä ydinasetta, -
ja saanut etuja sen vastineeksi.
Jos Iranilla olisi ydinasevalmiudet, Israel iskisi niihin.
Iranin ei siis kannata oikeasti tehdä ydinasetta, -
mutta sille on tärkeää päästä lähemmäs ydinasevalmiutta.
Sen vastineeksi se sai sopimuksen vuonna 2015.
Nyt se haluaa Trumpin "uuden, paremman sopimuksen".
Pohjois-Koreakin lupasi olla tekemättä ydinasetta, -
ja se yritti saada kansainvälisiä sopimuksia, -
eikä kukaan uskonut sen etenevän ydinvalmiuteen asti.
Siinä on eräs merkittävä ero.
Pohjois-Korea ilmoitti yhtäkkiä olevansa ydinasevalta sanoen: -
"Jos haluatte meidän luopuvan ydinaseista, -
teidän on maksettava siitä."
Iran on vielä vuosien päässä ydinaseesta.
Sen ydinaseprojekti on ollut jäissä 16 vuotta.
Sillä on tosin ollut projekteja, jotka avittavat sen ydinaseprojektia.
Tohtori Zimmt, mitä mieltä olette?
Pääkysymys on, -
onko USA:n ja Iranin neuvottelujen aloittaminen uudelleen mahdollista.
En usko Khamenein olevan -
sillä tuulella.
Hän oli vastahakoinen alusta asti.
"Meidän ei pidä puhua amerikkalaisille."
Hänen olisi vaikea neuvotella varsinkin tällaisen hallinnon kanssa, -
joka hänen mukaansa pyrkii vallanvaihtoon Iranissa.
Neuvottelujen mahdollisuutta ei voi kuitenkaan sulkea pois.
Iran neuvottelisi kuitenkin vain ostaakseen lisää aikaa.
Se toivoo, ettei Trumpia valittaisi uudelleen vuonna 2020.
Jos hänet valitaan, Iranin on vaikea kestää pakotteita vielä neljä vuotta.
Silloin se saattaa suostua neuvotteluihin.
Minusta Israelin pitäisi olla huolissaan, -
koska Trump tuskin saa aikaan parempaa sopimusta, -
vaan siihen tulisi vain kosmeettisia muutoksia, -
kuten 8―15 vuoden sijaan 15―20 vuotta.
Sillä ei olisi merkitystä Israelille.
Pääministeri Netanjahu ei voisi asettua sitä sopimusta vastaan, -
varsinkin jos Trump on presidentti.
Tohtori Merchavi, mainitsitte aiemmin Iranin tukikohdat Syyriassa.
Tällä viikolla Lontoossa toimiva saudilehti raportoi -
iranilaisten laajamittaisesta linnoittautumisesta Israelin rajalle -
ja koko sille alueelle, jonka Israel on määritellyt punaiseksi rajaksi.
Siellä on myös Fateh 110 -ohjuksia, lyhyen kantaman ballistisia ohjuksia, -
jotka voivat kantaa biologisia kärkiä ja ydinkärkiä täsmäkohteisiin.
Israelin tiedustelu kertoi tienneensä niistä -
jo ennen raportin julkaisemista, -
ja käsittelevänsä järjestelmällisesti iranilaisten uhkaa Syyriassa.
Tämä on Iranille suuri menestys.
Sen läsnäolo Syyriassa -
on jo itsestään selvyys.
Kyse on vain sen tukikohtien tarkasta sijainnista.
Kukaan ei kyseenalaista Iranin läsnäoloa Syyriassa.
Iran nauttii siellä Venäjän suojelusta, -
vaikka Israel on heikentänyt sitä mahdollisimman paljon.
Se ei ole sellainen kuin Iran toivoisi.
Venäjä ei suojele iranilaisia Israelin iskuilta.
Venäläiset, jotka sanovat nyt viimeisen sanan Syyriassa, -
hyväksyvät kuitenkin Iranin läsnäolon, -
ja länsimaat, Israel mukaan lukien, ovat myöntyneet siihen.
Israel on huomauttanut vain tietyistä ongelmista Etelä-Syyriassa, -
mutta Iranin läsnäolo sinänsä on kiistämätön tosiasia.
Kaikki puhuvat ohjuksista, mutta pitkällä aikavälillä tärkeämpää on, -
että Iran käännyttää syyrialaisia šiialaisuuteen.
Iran katsoo 5―10 vuoden päähän. Syyria muuttuu suuresti sinä aikana.
Siellä tehdään paljon pakkokäännytyksiä.
Herra Oren, pitäisikö Israelin olla huolissaan?
Israel on ollut, on, ja pitäisi olla huolissaan -
iranilaisten läsnäolosta Syyriassa.
Se on todellinen uhka.
Israel on hiljattain määritellyt Hizbollahin Libanonissa ja Syyriassa -
ja muut militiat Syyriassa -
tärkeimmiksi ja ajankohtaisimmiksi vihollisikseen.
Jos iranilaiset ovat siellä Hizbollahin tukena, -
se on tietysti ongelma Israelille.
Ydinohjelma ei kuitenkaan ole ollut Israelin huolena viime vuosina.
Ydinsopimus itse asiassa hyödytti Israelin armeijaa, -
sillä se on saanut suunnata resursseja kiireellisimpiin asioihin.
Ohjelma on lopuillaan. Saatte vielä sanoa loppuarvionne, tohtori Zimmt?
Kyse on ennen kaikkea siitä, tehoaako USA:n painostuskampanja.
Talouspuolella pakotteet ovat toimineet tehokkaasti.
Iranin taloustilanne on huonontunut merkittävästi.
Aika kuitenkin näyttää, saavuttaako USA päätavoitteensa: -
Iranin linjan dramaattinen muutos ja/tai hallinnonvaihdos.
En tässä vaiheessa usko siihen.
Suurin draama käydään Iranin sisällä kahden puolen välillä.
Toisella on päätösvalta ulkopolitiikassa, -
mutta osa Iranin johdosta pitää tätä hintaa liian kovana.
He saattavat voittaa tulevaisuudessa.
Iranilaiset tunnetaan henkilökohtaisista kaunoistaan.
Khomeini tunsi niin suurta vihamielisyyttä Carteria kohtaan, -
että hän vapautti ne 52 panttivankia vasta Reaganin noustua valtaan.
Saa nähdä, mitä tapahtuu Trumpille puolentoista vuoden kuluttua.
Sen jälkeen jommankumman linja muuttuu.
Entä Israel? Jatkuuko nykytilanne, vai onko edessä yhteenotto?
Israel ei tee mitään ilman USA:n lupaa.
Tässä kaikki tänään. Kiitos, tohtori Zimmt, herra Oren ja tohtori Merchavi!
Valitettavasti joudumme palaamaan tähän aiheeseen jatkossakin.
Kiitos katsojillekin, näkemiin tiistaihin!
Suomennos: Hannele Lehtoranta