Tervetuloa Jerusalem studioon!
Trumpin hallinto on yli kaksi vuotta -
painostanut Irania maksimaalisesti -
lamauttaen sen taloutta ja etenkin öljyteollisuutta.
Painostus on vaatinut veronsa, mutta Iran ei ole vielä antanut periksi.
Se uhkaa sotatoimilla, jotka voivat sytyttää laajemman konfliktin.
Tilanteesta keskustelevat -
tohtori Emily Landau Kansallisen turvallisuuden tutkimuskeskuksesta, -
analyytikkomme Amir Oren -
ja Meir Javedanfar, Iran-luennoitsija IDC Herzliasta.
Herra Oren, kertoisitteko tuoreimmat uutiset Iranin ja USA:n kriisistä?
Meidän on käsiteltävä useita eri voimia ja persoonia -
Teheranissa ja Washingtonissa, -
mutta viime kädessä -
päätökset tekevät ajatollah Khamenei ja presidentti Trump.
Sitten kun virkamiestyö on tehty molemmissa pääkaupungeissa, -
näemme, mitä Khamenei ja Trump sanovat ja tekevät.
Huhtikuun lopussa ja toukokuun alussa -
yhteenotto näytti väistämättömältä, -
mutta sen jälkeen retoriikkaa on lievennetty -
ja kommunikaatiokanavia on alettu etsiä.
Ulkoministeri Pompeo vieraili Sveitsissä, -
joka on Yhdysvaltojen suojelija Teheranissa.
Se kehotti iranilaisia ja amerikkalaisia keskustelemaan.
Ja vaikka Khamenei ei rauhaa ja rakkautta ajakaan, -
hän vastustaa sotaa, tosin myös neuvotteluja.
Epäsuoraa keskustelua voidaan silti käydä kutsumatta sitä neuvotteluksi.
Tohtori Landau, -
Washington ja Teheran ovat lähettäneet ristiriitaisia viestejä, -
samoin Yhdysvaltojen ja Iranin liittolaiset Lähi-idässä.
Iranin ja Yhdysvaltojen keskinäisen uhkailun sijaan -
liittolaiset ovat nyt käyttäneet kovempia sanoja.
"Jos Yhdysvallat hyökkää Irania vastaan, vastaamme siihen, -
ja koko Lähi-itä leimahtaa liekkeihin."
Myös Iranin viholliset kehottavat kansainvälistä yhteisöä -
vastustamaan Irania yhtenä rintamana eri sektoreilla, -
kuten öljyalalla, jota pakotteet ovat vahingoittaneet.
Onko tämä kriisi muuttumassa sijaissodaksi -
aiemmin väistämättömältä näyttäneen suoran yhteenoton sijaan?
En usko sen muuttuvan sijaissodaksi.
Tällaisia arveluja on esitetty usein ennenkin.
"Koko Lähi-itä leimahtaa liekkeihin."
En usko sodan olleen niin välitön uhka kuin annettiin ymmärtää.
Varsinkin USA:n demokraatit sanoivat: -
"Tätä Trump on koko ajan halunnut, sotaa!"
He lietsoivat puheillaan sotaa vastoin USA:n omiakin etuja.
Oli tietysti aina se vaara, että virhearvio sytyttäisi konfliktin, -
mutta en koskaan pitänyt sotaa väistämättömänä.
Olen samaa mieltä siitä, -
että jännitteet ja aggressiiviset puheet ovat laantumassa, -
ja se on hyvä merkki.
Tilanne näyttää olevan menossa kohti mahdollisia neuvotteluja.
Ruhani ei viimeisimmässä puheessaan sanonut edes, -
että USA:n on ensin poistettava pakotteet.
Hän vaati vain Iranin kunnioittamista neuvotteluissa.
Hän siis vähensi ennakkoehtoja.
Pompeo sanoi Yhdysvaltojen neuvottelevan ilman ennakkoehtoja.
Ne Pompeon 12 kohtaa, -
joita kaikki pitivät neuvottelujen aloittamisen ennakkoehtoina, -
ovat oikeastaan itse sopimuksen ennakkoehtoja.
Esiin astuu yhä uusia välittäjiä.
Sveitsi edustaa Yhdysvaltojen etuja.
Oman toimi välittäjänä Obamankin aikaan.
Monia muitakin maita on mainittu, esimerkiksi Japani.
Siihen suuntaan tilanne on siis menossa, -
ja sehän oli painostuskampanjan tarkoituskin.
Iran reagoi vain painostukseen.
Kun sitä painostetaan, se ymmärtää, -
että neuvottelut ovat paras keino painostuksen helpottamiseksi.
Herra Javedanfar, -
selventäisittekö meille Iranin valtarakenteita?
Ajatollah Ali Khamenei on islamilaisen tasavallan korkein johtaja.
Hänellä on viimeinen sana, ja hänen päätöksensä pitää.
Toisaalta Iranin presidentti Hassan Ruhani sanoo, -
että Iran on valmis neuvottelemaan Yhdysvaltojen kanssa -
tietyillä, joskin lievennetyillä, ennakkoehdoilla.
Ajatollah reagoi siihen heti sanoen, ettei neuvotteluja tule, -
mutta ei sotaakaan.
Ajatollah vastustaa kuitenkin neuvotteluja itsepintaisesti.
Kumpaa meidän pitäisi kuunnella?
Presidenttiä, joka sanoo, että Iran on valmis neuvottelemaan, -
vai ajatollahia, joka on tehnyt oman kantansa hyvin selväksi?
Meidän on kuunneltava ajatollahia.
Ruhani sanoi tänä aamuna persiankielisellä BBC:llä, -
että USA:n on ensin poistettava pakotteet -
ja palattava ydinsopimukseen.
Mutta vaikka hän olisikin sanonut -
haluavansa neuvotella, -
korkein johtaja on se, joka päättää.
Eräs esimerkki kuvastaa hyvin Iranin valtatasapainoa.
Obaman hallinto kutsui Ruhanin tapaamiseen 19 kertaa, -
eikä hän saanut kertaakaan edes lupaa vastata Obaman hallinnolle.
Ajatollahin mukaan amerikkalaisille puhuminen on myrkkyä.
Eli se siitä.
Ruhani sanoi niin, koska hän haluaisi keskustella USA:n kanssa, -
koska hallitus on se, joka joutuu vastaamaan Iranin väestölle.
Ajatollah Khamenei sanoi viikoittaisessa puheessaan, -
että hän yritti neuvottelujen aikaan varoittaa Ruhania ja Zarifia siitä, -
etteivät neuvottelut tuottaisi tulosta, -
ja että lopulta amerikkalaiset söisivät sanansa.
Hän syyttää kaikesta Ruhanin hallitusta -
ja kieltäytyy uusista neuvotteluista.
Yrittääkö hän siten heikentää hallitusta iranilaisten silmissä, -
sillä monien sympatiat ovat Ruhanin hallituksen puolella -
ajatollahin hallinnon sijaan?
Yleisöjä on kaksi.
Toinen on hallitus, joka kannattaa maltillisempaa linjaa, -
ja toinen on Yhdysvallat.
Siitä ei ole kauan, kun Bolton ilmoitti, -
että uusi lentotukialus oli matkalla Iraniin.
Kaiken tämän voimannäytön jälkeen Trump kuulostaa -
Barack Hussein Obamalta.
Muistatteko, kun Obama tunnusti islamilaisen tasavallan ja sen johdon?
Trump teki juuri samoin, ja iranilaiset näkivät sen.
Iranilaiset näkevät myös oikeustoimet Trumpia vastaan.
He huomasivat myös, että Pompeo luopui ennakkoehdoistaan.
Iranin kovan linjan väki sanoo siis maltillisille, -
että Iranin kannattaa odottaa, koska vastapuoli on se, joka heikentyy.
Teheranin asukkaat ovat tietysti eri mieltä, -
mutta hallinnon kannalta odottaminen näyttää tuottavan tulosta.
Tuskin uskoin korviani, kun Trump sanoi, -
että Iran voi olla mahtava maa nykyisenkin johdon alaisuudessa.
Se on musiikkia niiden korville, jotka kannattavat odottamista.
Herra Oren?
Ensinnäkin olemme tohtori Landaun kanssa eri mieltä -
vuoden 2015 "Yhteisen kattavan toimintasuunnitelman" arvosta.
Se tarkoittaa suurvaltojen ja Iranin välistä ydinsopimusta.
Tohtori Landau myöntää kuitenkin, että sekin oli painostuksen tulos.
Trump kuitenkin veti Yhdysvallat pois sopimuksesta.
Iranilaiset kuulostavat siltä kuin he olisivat valmiita tulemaan vastaan.
IAEA raportoi juuri, -
että Iran on laajentanut raskaan veden varastojaan -
ja aloittanut taas uraanin rikastamisen, mutta ydinsopimuksen rajoissa.
Molemmat puolet esittävät siis omalle yleisölleen -
olevansa järkähtämättömiä vastapuolen vaatimusten edessä, -
mutta samalla ne viestivät toiselle puolelle, -
että aika voi pian olla kypsä neuvotteluille.
Iranin hallinto lähettää kuitenkin edelleen aseita Syyriaan, -
ja se osoittautui syylliseksi öljylaivaiskuun Arabiemiraateissa.
Se tukee myös hutheja, -
jotka ilmoittivat tehneensä iskun öljyputkeen, -
joka vie öljyä Persianlahdelta länteen.
Totta, mutta se kaikki on ydinsopimuksen ulkopuolella.
Siitä voidaan väitellä, -
sisältyvätkö ballistiset ohjukset sopimukseen vai eivät, -
mutta sopimuksen ohella -
YK on kehottanut Irania lopettamaan sen toiminnan.
Nyt on kuitenkin kyse siitä, saadaanko aikaan uusi sopimus, -
johon sisältyisivät nämä muutkin asiat.
Toistaiseksi muut maat sekä EU ja IAEA, -
jotka ovat joko sopimuksen osapuolia tai sen toimeenpanijoita, -
sanovat Iranin noudattavan sopimusta.
Asianlaita ei ole niin ruusuinen.
Iran on asentanut jo 33 IR-6-sentrifugia.
Niitä sai asentaa vain 30 8.―10. sopimusvuonna.
Nyt on vasta kolmas vuosi, ja sentrifugeja on 33.
Osa niistä on ehkä jo toiminnassa.
Ydinsopimuksen yksi ongelma on se, -
etteivät sen sanamuodot ole aina yksiselitteisiä.
Niitä on vesitetty, jotta osapuolet voisivat hyväksyä ne.
Rike ei siis ole selvä, -
mutta sopimuksen henkeä se rikkoo varmasti.
Sitä voitaisiin pitää sopimusrikkomuksena.
Se ei kuitenkaan ollut syy siihen, että Trump lähti sopimuksesta.
Ei, mutta IAEA ei ole koskaan sanonut Iranin noudattavan sopimusta.
Se ei käytä sitä sanamuotoa.
Se sanoo Iranin "toimivan sopimuksen määräämissä rajoissa".
Amano ei koskaan puhu "noudattamisesta", compliance.
Ydinsopimus ratifioitiin -
YK:n turvallisuusneuvoston päätöslauselmalla 2231, -
joka antoi sopimukselle juridisen pohjan.
Osapuolet eivät kuitenkaan koskaan allekirjoittaneet sitä.
Epämääräisen ydinsopimuksen tapaan -
päätöslauselmakin vain "kehotti" osapuolia pitäytymään sopimuksessa.
Se ei vaatinut mitään.
Iranin noudattamisesta kysyisin sekä Emilyltä että Meiriltä: -
Iranilaisethan tietävät, -
että ydinsopimus on käytännössä kuollut.
Ei ole.
Kun Yhdysvallat oli vetäytynyt sopimuksesta, -
Iran ei enää saanut sitä, mitä sen piti sopimuksesta saada.
Ovatko iranilaiset yhä jatkaneet sopimuksen "noudattamista", -
vaikka selititte juuri, ettei sitä sanaa voi käyttää.
Tekevätkö he sen selvitäkseen hengissä, -
vai yrittävätkö he pelastaa sopimuksen, -
joka ei tuottanut heille heidän toivomaansa hyötyä?
Ydinsopimus oli paras sopimus, josta he pystyivät edes unelmoimaan.
Heidät saatiin rysän päältä kiinni.
He olivat kehitelleet vuosia sotilaallista ydinaseohjelmaa, -
ja pettäneet IAEA:ta ja kansainvälistä yhteisöä.
Palkkioksi he saivat sopimuksen, joka vaati minimaalisia myönnytyksiä -
maksimaalisten pakotehelpotusten vastineeksi.
Nyt he yrittävät saada ne helpotukset takaisin, -
mutta he vaativat enemmän kuin mitä ydinsopimus lupasi.
Kukaan ei luvannut valtavia energiasopimuksia Euroopasta.
Ne pakotteet, jotka piti poistaa ensimmäisessä sopimusvaiheessa, -
on poistettu, mutta iranilaiset halusivat lisää.
Niitä ei luvattu itse ydinsopimuksessa, -
mutta iranilaiset odottivat saavansa näitä suurkauppoja Euroopasta.
Vielä eräs asia amerikkalaisista ja Trumpin hallinnosta.
Palaamme siihen myöhemmin. Herra Javedanfar, mitä vastaatte?
Saanko hieman muuttaa aihetta? ― Ei liikaa, koska sitä hänkin halusi.
Iranilaiset pitävät sopimuksen, koska heidän ei kannata suututtaa -
myös Eurooppaa, Kiinaa ja Venäjää.
He jäävät odottamaan vuoden 2020 vaaleja.
Iranilaiset eivät kuitenkaan ymmärrä, -
että vaikka demokraatti voittaisi vuonna 2020, -
ohjuskysymys otetaan uudelleen esiin.
Ajatollah Khamenei sanoi hiljattain, -
että neuvottelut puolustusasioista, kuten ohjuksista, on häpeällistä.
Hän käytti sellaista sanaa, -
joka tarkoittaa esimerkiksi oman vaimon tai äidin häpäisemistä.
Ohjuskysymys on siis täysin pois neuvottelupöydältä.
Vaikka Trump ei voittaisi, ja osa pakotteista poistettaisiin, -
eurooppalaiset haluavat silti keskustella ohjuksista, -
ja Iran on kerjännyt sitä kirjoitettuaan ballistiseen ohjukseen -
"Kuolema Israelille".
Iran voi saada uusia pakotteita.
En pidä ydinsopimusta parhaana mahdollisena Iranille, -
vaikka Iran tosiaan petti kansainvälistä yhteisöä, -
kuten Israelin paljastamat asiakirjat osoittavat.
Trumpin ongelma on, -
että hän vetäytyi sopimuksesta yksipuolisesti, -
ilman eurooppalaisten tukea.
Eurooppa on Iranille tärkeä. Siksi Iran on pysynyt sopimuksessa.
Trumpin strategia on riskialtis.
Vuosi 2020 on ratkaiseva.
Trumpin hallintoa syytetään jatkuvasti epäjohdonmukaisuudesta, -
mutta kokonaiskuvaa katsottaessa strategia on johdonmukainen.
Trumpin hallinto käyttää maksimaalista painostusta, -
koska painostus on ollut ainut keino, -
jolla on pystytty vaikuttamaan Iranin päätöksiin ydinohjelmasta.
Painostuksen tavoite on saada Iran takaisin neuvottelupöytään.
Silti Trumpia syytetään sotaisuudesta ja halusta kaataa Iranin hallinto.
Viestit siitä, että USA tulee toimeen Iranin nykyisen hallinnon kanssa, -
ovat vastaus näihin syytöksiin hallinnon vaihtamispyrkimyksistä.
Trump sanoo voivansa keskustella tämän hallinnon kanssa.
Painostusta ja vaatimuksia ei kuitenkaan ole helpotettu.
Jos Trump luopuisi sopimuksen parantamisvaatimuksista, -
se olisi sellainen ongelma, josta Meir puhui.
Pelkään, että Trumpin hallinto ei valmistaudu tarpeeksi hyvin -
neuvotteluihin, joista tulee erittäin rankat.
Iranilaiset ovat taitavia tinkijöitä.
Ottaisin Israelin ja Saudi-Arabian mukaan kuvaan.
Viime viikon perjantai oli Quds-päivä, -
ajatollahin hallinnon vuosijuhla, -
jota vietetään laajasti šiialaisessa maailmassa.
Se kehottaa valtamaan takaisin kaikki muslimimaat, -
myös Jerusalemin, joka on arabiaksi al-Quds, "pyhä paikka".
Onko mahdollinen sota välitön uhka Israelille ja Saudi-Arabialle?
Israelinhan kerrotaan iskeneen viime viikolla ja tämän viikon alussa -
Vallankumouskaartin infrastruktuuriin -
T-4-ilmatukikohdassa Syyriassa.
Kommenttinne alussa viittasitte Hassan Nasrallahiin, -
Hizbollahin johtajaan Libanonissa.
Hän uhkasi, -
että jos USA:n ja Iranin välille syttyy sota, -
Hizbollah ampuu Israeliin Libanonista -
ja Jemenin huthit ampuvat Saudi-Arabiaan, kuten he jo tekevät.
Sotilaallisessa mielessä -
Yhdysvallat ja Iran ovat kaksi paperitiikeriä -
eläintarhassa tai savannilla, kuinka vain.
Amerikkalainen paperitiikeri on isompi, mutta paperia joka tapauksessa.
Se ei voi suojella liittolaisiaan, kuten Saudi-Arabiaa ja Emiraatteja.
Ellei se iske ennakoivasti Irania vastaan.
Ongelmia on silti tarpeeksi.
Sen lisäksi USA:n armeija on muutostilassa.
Se on luopumassa Isisin ja al-Qaidan vastaisesta taistelusta -
ja valmistautumassa Venäjän ja Kiinan vastaiseen taisteluun.
Vain muutama päivä sitten USA:n ilmavoimat ilmoitti, -
että siltä puuttuu 2000 taistelulentäjää.
Yhdysvallat ei siis kestä pitkää sotaoperaatiota.
Kaikki tietävät sen.
Tietysti lentotukialuksia siirretään ja muuta sellaista, -
mutta sotaa ei halua kumpikaan osapuoli.
Ohjelma on lopuillaan. Saatte vielä kommentoida, herra Javedanfar.
Mistä? ― Mitä on edessä?
Seuraan mielenkiinnolla -
Iranin majlis-vaaleja.
Siellä on käynnissä laaja hyökkäys -
uudistusmielisiä vastaan.
Iranin sisäiset kiistat kiihtyvät.
Ajatollah Khamenei pysyttelee niistä erossa, -
mutta hänellä ei ole kansan tukea.
Hallinto ei anna kenenkään edes puhua neuvotteluista USA:n kanssa.
Tohtori Landau?
Viime päivinä on näyttänyt siltä, -
että tilanne on menossa -
kohti mahdollisia neuvotteluja.
Sitä juuri toivottiinkin.
Neuvotteluihin valmistautuminen on Trumpin hallinnon suurin haaste.
Ne neuvottelut eivät onnistu lonkalta heittäen.
Niihin on valmistauduttava huolella.
Trump ei ole ammattipoliitikko.
Joku voisi sanoa häntä ammattitaidottomaksikin.
Hänen ulkopolitiikkansa pohjautuu hänen sisäpolitiikkaansa -
enemmän kuin kellään hänen edeltäjällään.
Vuoden 2020 lähestyessä -
hän muistaa Iran-lupauksensa yhä huonommin, -
ja miettii niiden sijaan sitä, mikä auttaa häntä tulevissa vaaleissa.
Eurooppalaisten asenne Irania kohtaan saattaa muuttua, -
mikä voi vaikuttaa USA:han. ― He eivät osallistu sotaan.
Aika näyttää, -
mitä britit ja ranskalaiset sanovat, kun heidän etunsa ovat uhattuna.
Kiitos, tohtori Landau, herra Oren ja herra Javedanfar!
Kiitos katsojillekin, näkemiin tiistaihin!
Suomennos: Hannele Lehtoranta