Tervetuloa Jerusalem studioon!
Retoriikan perusteella -
Yhdysvallat ja Iran ovat -
matkalla kohti selkkausta.
Sanasodan ohella esiintyy kuitenkin myös pyrkimyksiä dialogiin.
Tästä keskustelevat tohtori Eldad Pardo, Impact SE:n tutkimusjohtaja -
ja Iran-luennoitsija Heprealaisesta yliopistosta, -
analyytikkomme Amir Oren -
ja tohtori Menachem Merchavi Heprealaisesta yliopistosta.
Herra Oren, kertoisitteko tuoreimmat uutiset USA:n ja Iranin kriisistä?
Toisessa maailmansodassa sotilaat käyttivät termiä SNAFU, -
"Tilanne normaali: kaikki on pielessä".
No, ei se aivan sitä tarkoittanut, -
mutta sanotaan niin viihteen vuoksi.
Sellainen tilanne on nytkin.
Emme tiedä, -
johtaako molempien puolten sanasota kineettisiin taisteluihin, -
vai tuottaako rauhoitteleva retoriikka tulosta.
Yksi viimeaikaisista tapahtumista on se, -
että presidentti Trump kehotti jälleen iranilaisia dialogiin.
Hän mainitsi Sveitsin suurlähetystön, -
joka on huolehtinut USA:n asioista siitä lähtien, -
kun USA:n lähetystö Teheranissa vallattiin lähes 40 vuotta sitten.
Muitakin väyliä on.
Varapresidentti Mike Pencen puhe West Pointin sotilasakatemiassa -
oli sotaisampi.
Hän ei välttämättä viitannut Iraniin. Hän mainitsi Pohjois-Korean.
Hän sanoi, että uudet vänrikit ottavat luultavasti osaa taisteluihin, -
mutta se voi tapahtua 35 vuoden kuluttua, ei 35 päivän.
Mike Pence mainitsi puheessaan radikaalin islamin -
sekä Afganistanin ja Irakin islamistit.
Tohtori Pardo, USA:n ja Iranin välillä on paljon retoriikkaa.
Presidentti Trump on yrittänyt rauhoitella tilannetta.
Hän on viestittänyt haluavansa keskustella Iranin kanssa, -
kun Iran on siihen valmis, -
mutta onko ajatollahin hallinto koskaan valmis dialogiin -
Yhdysvaltojen kanssa?
Niin sanotut maltillisetkin iranilaiset sanovat, -
että jos Irania vastaan hyökätään taloudellisesti tai sotilaallisesti, -
he vastaavat siihen voimakeinoin.
Näin on sanonut myös presidentti Ruhani ja ulkoministeri Zarif.
Mitä on edessä?
Korkein johtaja Khamenei on ilmoittanut, -
että sotaa ei tule, -
mutta ei myöskään neuvotteluja.
Vuodesta 2011 lähtien -
hänellä on ollut johdonmukainen linja.
Hän kutsuu sitä "sankarilliseksi joustavuudeksi".
Sen esikuvana on -
kolmannen imaamin, Hasanin, ja Muawiyan sopimus.
Se on vastakohta suurelle šiialaiselle Karbala-paradigmalle, -
joka tarkoittaa itsemurhaa taistelussa.
Tämä merkitsee pitkäaikaista aselepoa.
Pieniä muutoksia on nähty, mutta tämä johdonmukainen linja pysyy.
Yritän tehdä yhteenvedon Iranin monista julistuksista -
ja iranilaislehtien monista otsikoista ja artikkeleista.
Ne kaikki julistavat, että Iran on erittäin vahva, -
amerikkalaiset pelkäävät Irania ja anelevat neuvotteluja, -
ja he halusivat tuhota Iranin hallinnon, mutta muuttivat mielensä.
Ja USA:ssa on kakkostiimi, joka on pahempi, ja Trump on vain idiootti.
Lehdet julistavat, ettei neuvotteluja tule, -
ei suoraan eikä epäsuorasti.
Delegaatioita tulee silti virtanaan, tärkeimpinä sveitsiläiset, -
mutta myös japanilaiset, omanilaiset, irakilaiset, saksalaiset ja muut.
Loppujen lopuksi jos lehdissä hoetaan, -
että USA haluaa neuvotella ja Iran ei, -
se tarkoittaa, että jos neuvottelut toteutuvat, -
se ei ole nöyryytys Iranille, vaan USA:lle.
Arvelen siis, että sopimukseen vielä päästään jotenkin, -
vaikka se näyttää nyt mahdottomalta.
Aika näyttää.
Tohtori Merchavi, -
tohtori Pardo kertoi, että Iran haluaa ylläpitää pitkää aselepoa, -
mutta se ei halua neuvotella missään olosuhteissa.
Tohtori Pardo viittasi tosin siihen, että he jo neuvottelevat -
valitsemalla sanansa huolellisesti kieltäytyessään neuvottelemasta.
Kestääkö ajatollahin hallinto tämän tilanteen?
Iran kärsii tulvista ja talouspakotteista, -
jotka ovat lamauttaneet normaalin kaupankäynnin.
Iranilaisten on yhä vaikeampi elää ihmisarvoista elämää -
ja saada elämän perustarpeita.
Iranin hallinto on kovan painostuskampanjan kohteena, -
ja USA on vahvistanut viidettä laivastoaan Persianlahdella, -
ja se voi halutessaan kaataa Iranin hallinnon yhdessä yössä.
Tämäkö antaa Iranille vahvan aseman mahdollisissa neuvotteluissa?
Kyse ei ole niinkään vahvuudesta.
Kyllä Iran voi kestää pitkäänkin, -
vaikka länsi ei sitä halua uskoa.
Iran on riittävän vakaa kestämään tätä tilannetta.
Helppoa se ei tokikaan ole. Siitä tulee päivä päivältä vaikeampaa.
Yksi pakotteiden seuraus on se, -
että Iranin johtajien eripura tulee paremmin esiin, -
vaikka se on kytenyt jo vuosia.
Presidentti Ruhani ehdotti juuri perustuslain 59 artiklan käyttöönottoa.
Sen mukaan ulkopolitiikasta voidaan tietyissä olosuhteissa -
päättää kansanäänestyksellä.
Hän siis haastaa perustuslakia rikkomatta kuitenkaan sääntöjä -
ehdottamalla kansan mielipiteen kuuntelemista.
Ruhani taistelee kahdella rintamalla.
Toisaalta hän sanoo lännelle, että Iran on pitänyt ydinsopimuksen, -
ja silti sitä rangaistaan, -
ja toisaalta häntä vastaan hyökätään kotimaassa.
Khamenein ultrakonservatiiveille hän ei ole tarpeeksi isänmaallinen.
Se on painostuskampanjan todellinen saavutus.
Se on syventänyt Iranin johdon keskinäisiä kuiluja.
Niin paha kuin Iranin tilanne nyt onkin, -
se on itse asiassa parempi kuin vuonna 2013, -
jolloin Obaman hallinnon aikaiset pakotteet olivat huipussaan.
Nyt Iranilla on kaksi markkina-aluetta, Venäjä ja etenkin Kiina, -
joita silloin ei ollut siinä määrin kuin nyt.
Eikä nyt ole SWIFT-pakotteita.
Tilanne on paha parin vuoden takaiseen verrattuna, -
mutta ei niin paha kuin viisi―kuusi vuotta sitten.
Olen seurannut Iranin retoriikkaa tarkkaan, -
ja minusta näyttää siltä, -
että kaikki välttelevät vastuuta nykytilanteesta.
Ajatollah Ali Khamenei sanoo yrittäneensä neuvoa -
Ruhania ja Zarifia, mutta nämä eivät kuunnelleet.
Ruhani ehdottaa kansanäänestystä -
ja sysää vastuuta uskonoppineiden neuvostolle, -
joka oli tärkeä päättäjä Iranin ja Irakin sodan aikaan.
"Ehkä te maan viisaimpina tiedätte, miten Iran pääsee niskan päälle."
Sekä radikaalit että maltilliset ovat viime aikoina -
antaneet radikaaleja lausuntoja, -
mutta kummatkaan eivät näytä tietävän, mitä tehdä amerikkalaisille.
Iranilla on tosiaan Kiinan markkinat, mutta ne ovat rajalliset, -
koska USA:n pakotteet koskevat Kiinaakin.
Herra Oren?
Washingtonin päättäjät ovat erimielisiä Iranin tilanteesta.
Osa heistä sanoo, että Iranin johdossa käydään todellista väittelyä, -
ja siksi Ruhania ja Zarifia pitäisi auttaa näiden taistellessa -
Vallankumouskaartia ja etenkin Quds-joukkoja ja Suleimania vastaan.
Toiset taas sanovat, että he ovat kaikki samanlaisia, -
tämä on vain taktiikkaa, ja heitä pitää painostaa maksimaalisesti.
Suurvallan päätöksenteossa on kaksi vaihtoehtoista menetelmää, -
alhaalta ylös ja ylhäältä alas.
Huippukokouksessa aloitetaan vuoren juurelta, -
edetään keskitason viranomaisten välityksellä, -
kunnes suurin osa asioista on sovittu.
Silloin huippujohtajat tapaavat ja solmivat sopimuksen.
Trumpin metodi on päinvastainen. Hän luottaa omaan karismaansa.
Siksi hän meni tapaamaan Pohjois-Korean johtajaa.
Hän saattaa tavata iranilaisjohtajia YK:n yleiskokouksessa syyskuussa -
ja yrittää jotain, joka rikkoisi jään.
USA:n hallinto on kuitenkin lisännyt terrorijärjestöjen listalle -
vain Vallankumouskaartin, -
ei Iranin muita sotilaallisia toimijoita, -
kuten tiedustelu- ja turvallisuusministeriötä.
Virkaa tekevältä puolustusministeriltä, Shanahanilta, -
kysyttiin niistä tiedustelutiedoista, -
joiden pohjalta valmiutta nostettiin äkisti lähes kuukausi sitten, -
ja jotka olivat ilmeisesti peräisin Israelilta.
Emme tiedä, liittyvätkö ne suunnitelmiin, valmisteluihin -
tai tietyn terroriteon konkreettisiin toimenpiteisiin.
Joka tapauksessa Shanahan sanoi, -
että USA:n näkyvät toimenpiteet pysäyttivät ne valmistelut.
Valmisteluja oli kolmenlaisia.
Yksi tapa tuli ilmi Fujairahissa, -
jossa tehtiin isku neljään säiliölaivaan todennäköisesti tarttuvilla miinoilla.
Se on meri-iskujoukkojen vanha taktiikka.
Toinen on toiminta USA:n lähetystöä ja muita kohteita vastaan, -
ja kolmas on militioiden toiminta Irakissa.
Ja Jemenissä tietysti.
Pienissä veneissä oli risteilyohjuksia, -
mutta kun amerikkalaiset ilmoittivat tietävänsä niistä, -
ne otettiin pois.
Valmiustila ei siis ole enää niin korkea kuin pari viikkoa sitten.
Britit eivät tällä hetkellä seiso amerikkalaisten rinnalla Irakissakaan.
Se liittyy myös pääministeri Mayn eroamiseen.
Yhdysvallat tarvitsee liittolaisia Lähi-idässä ja muualla.
Se pystyy tietysti halutessaan murskaamaan Iranin.
Hyökkäyspuolella USA:lla on tietysti selvä ylivoima.
Se ei kuitenkaan pysty suojelemaan pieniä liittolaisiaan Persianlahdella -
eikä jokaista yksittäistä amerikkalaissotilasta.
Siksi se lähetti 900 sotilasta ja pidensi 600 sotilaan palvelusta, -
mutta se on ironista, -
koska myös nämä sotilaat tarvitsevat muita sotilaita turvakseen.
Amerikkalaiset ovat puolustuskannalla -
ja haluavat iranilaisten tietävän, etteivät he suunnittele hyökkäystä.
He valmistautuvat torjumaan hyökkäyksen.
Israelilaistiedustelu on onneksi pelastanut amerikkalaishenkiä.
Tohtori Pardo, herra Oren viittasi siihen, -
että Trumpin arvaamattomuus vihollisen silmissä -
on hänen suurin vahvuutensa.
Hänen takanaan on USA:n sotavoima ja viides laivastokin, -
joka voi voittaa Iranin yhdessä yössä.
Sitä riskiä iranilaiset eivät voi sivuuttaa.
Pelkäävätkö iranilaiset sitä?
Miten aktiivisesti Eurooppa on mukana?
Miten paljon europarlamenttivaalit vaikuttavat -
Euroopan päätöksentekoon?
EU:n ulkopolitiikan johtajan Federica Mogherininkin kausi on päättymässä.
Internetissä on Ali Akbar Velayatin haastattelu helmikuulta 2017.
Hän on Khamenein läheinen neuvonantaja.
Hän puhuu siinä persiaa, mutta se on käännetty arabiaksi.
Hän antaa kymmenen ennustusta tulevien vuosien tapahtumista, -
ja niistä kymmenen meni pieleen.
Pidämme iranilaisia kovin viisaina.
Heillä on takanaan satoja vuosia ensiluokkaista diplomatiaa.
Jokainen Lähi-idän laitoksen uusi opiskelija -
pystyisi ennustamaan paremmin vaikkapa Venäjän toimintaa.
Tärkeintä on, että Iranilla on prioriteettinsa.
Iran ei oikeastaan ole itsenäinen, vaan vallankumouksellisten siirtomaa.
Tärkein prioriteetti on siis vallankumouksen säilyminen.
Toinen on maailmanvalloitus.
Kolmas on taktiikka valloitusten ja hallinnon säilymisen turvaamiseksi.
Trumpin suhteen he erehtyivät heti alussa.
He luulivat häntä idiootiksi, joka pääsi sattumalta presidentiksi.
He luulivat hänen epäonnistuvan kaikessa, ja ellei niin käy, -
hän saa syytteet, hänet erotetaan tai hän katkaisee jalkansa tai jotain.
No, niin ei tapahtunut.
Trump on osoittautunut päättäväiseksi.
Hän sanoi hiljattain, että Iranista ei tule ydinasevaltaa.
Iranissa oli suuret otsikot muutama päivä sitten: -
"Iran ei ole koskaan havitellut ydinaseita."
Khamenei on sanonut, -
että Iranilta halutaan ottaa pois strategiset edut, eli Syyria, -
mutta Iran ei anna periksi.
Pääministeri Netanjahu kuitenkin vahvisti, -
että Iran on suuressa määrin vetäytymässä Syyriasta.
Khamenei sanoi: "He haluavat viedä meiltä pitkänmatkan ohjukset.
Emme koskaan salli sitä!"
Mutta jos USA jatkaa ja Trump selviää, Iran romahtaa.
Vielä yksi asia.
Pakotteiden voima ei ole ratkaisevaa.
Ihmiset voivat taistella ilman ruokaa ja vettä, -
kuten Stalingradissa, tai Jerusalemissa vuonna 1948, -
tai Iranin ja Irakin sodassa.
Mutta jos koko kansa pitää hallitustaan -
vastuuttomana ja korruptoituneena, se hylkää sen.
Sanoitte aiemmin, ettei se ollut iranilaisten ansiota, -
että ydinsopimuksesta tuli niin puutteellinen, -
vaan syynä oli P5+1-maiden ymmärtämättömyys ja tehottomuus.
Ehkä ennustukset menivät pieleen John Kerryn neuvojen takia?
Ehkä lännessä on pehmeyttä islamismia kohtaan?
Siltä näyttää. Tohtori Merchavi, -
alkaako Eurooppa tukemaan aktiivisemmin USA:n linjaa?
Euroopassahan on siirrytty oikealle -
ja alettu hyväksyä kova linja Iranin hallintoa vastaan -
koskien Iranin vahingollista toimintaa Lähi-idässä.
Tajuavatko iranilaiset sen?
Sitä on vaikea vielä sanoa.
EU:n johdossa on tapahtunut muutoksia, -
mutta emme vielä tiedä, mitä se merkitsee Iranin kohdalla.
Muutokset koskevat lähinnä jäsenvaltioiden ja unionin suhteita.
Iran-kysymyksessä en ole havainnut liikehdintää.
Iranilaisten tavoin eurooppalaisetkin pitävät Trumpia arvaamattomana.
Hekin pohtivat yhä, mitä tehdä.
Iranin johto, varsinkin Ruhani, Zarif ja muut "maltilliset", -
näkevät länsimaailman eripuraisuuden.
Se oli ilmeistä jo Obaman aikaan, ellei aiemminkin.
Siksi iranilaiset odottavat ihmettä ja yrittävät vain ostaa lisää aikaa.
He toivovat Trumpin vaalitappiota tai jotain muuta ihmettä, -
joka pelastaisi heidän nahkansa.
Kaiken varalta Ruhani on alkanut avata ovea neuvotteluille.
Ultrakonservatiivit sanovat hänelle nyt: -
"Mitä me sanoimme!"
"Länsimaailmaan ei voi luottaa!"
Iran yrittää välttää konfliktin.
Minusta iranilaiset pitävät Iranin johtoa legitiiminä.
Khameneilla ja ultrakonservatiiveillakin -
on merkittävä kannatus.
Vallankumouskaartin lähipiirikin kattaa yli miljoona ihmistä.
Ohjelma alkaa olla lopuillaan.
Saatte vielä kukin arvioida lähitulevaisuutta.
Herra Oren, kysyisin vielä, -
että laukaiseeko jokin virhearvio Yhdysvaltojen ja Iranin yhteenoton, -
vai alkaako se tarkoituksellisesti?
Valitettavasti tällaisten jännitteiden aikaan -
tilanne voi räjähtää helposti.
Ei tarvita kuin yksi kiihkoilija -
tai voimankäyttösääntöjen rikkomus -
oman joukon suojelemiseksi, -
niin joku ampuu ensin ja kysyy vasta sitten.
Puolustaisin hieman ydinsopimusta.
Kaikki sopimuksethan ovat puutteellisia.
Kukaan ei antaudu ehdoitta.
Puutteellinen sopimus on parempi kuin ei sopimusta lainkaan.
Sen jälkeen sitä laajennetaan ja neuvotellaan lisäsopimuksista.
Joidenkin mielestä ydinsopimus oli parempi kuin se, mitä nyt tapahtuu.
USA antaa Iranille nyt rakennetta ja seurauksia.
Islamilainen tasavalta -
saattaa selvitä juuri sen ansiosta -
sopuisampana ja onnistuneempana -
islamilaisena valtiona.
Se tarvitsee kuitenkin ulkopuolista painetta, -
koska nyt se haluaa valloittaa koko maailman.
Pelin henki on joustavuus.
Tohtori Pardo puhui joustavuudesta -
Iranin ulkopolitiikassa.
Iranilaiset soveltavat pehmeää vallankäyttöä omalla tavallaan.
He osaavat olla joustavia joutuessaan selkä seinää vasten.
USA:n entiseltä ulkoministeriltä Bill Burnsilta on ilmestynyt -
mielenkiintoinen kirja nimeltä Back Channel.
Siinä kerrotaan Omanista alkaneesta väylästä, -
joka tuotti tulosta vuonna 2015.
Mainitsemanne Velayati piti siksi siirtää syrjään Zarifin tieltä.
Kirja opettaa, että jos tahtoa on, löytyy keinotkin.
Ulkoministeri Mike Pompeokin on nyt käyttänyt Omania -
viestittämään Iranille, että jos se hyökkää, USA vastaa.
Tässä kaikki tänään. Palaamme pian tähän aiheeseen.
Kiitos, tohtori Pardo, herra Oren ja tohtori Merchavi!
Kiitos katsojillekin, näkemiin tiistaihin!
Suomennos: Hannele Lehtoranta