Tervetuloa Jerusalem studioon!
Pian julkistetaan "vuosisadan diili", -
Israelin ja palestiinalaisten konfliktin rauhanaloite.
Palapelin keskeinen pala on Jerusalem.
Sitä kiistakysymystä ei voi ohittaa loputtomiin.
Siitä keskustelevat -
reservin everstiluutnantti Reuven Ben Shalom, -
kulttuuristrategi ja terrorinvastaisen instituutin tutkija, -
analyytikkomme Amir Oren -
ja Joni Ben Menachem, Lähi-idän asiantuntija ja politiikan analyytikko.
Herra Oren, -
mikä on Jerusalemin merkitys tässä konfliktissa?
Jerusalemiin liittyy kolme toisiinsa kietoutunutta kysymystä.
Ensinnäkin, mikä valtio sitä hallitsee, jos mikään, -
toiseksi, voiko se olla toisen valtion pääkaupunki, -
Israelin tai mahdollisesti palestiinalaisvaltion, -
ja kolmas kysymys liittyy -
islamin, kristinuskon -
ja juutalaisuuden pyhiin kohteisiin.
Trump yritti ratkaista pähkinän puolitoista vuotta sitten -
tunnustamalla Jerusalemin Israelin pääkaupungiksi.
Hän pani sen toimeen vuosi sitten -
siirtämällä USA:n suurlähetystön Tel Avivista Jerusalemiin.
Itse asiassa Jerusalemiin avattiin -
aiemmin täällä ollutta konsulaattia suurempi laitos, -
mutta useimmat amerikkalais- diplomaatit jäivät Tel Aviviin, -
koska he ovat tekemisissä puolustuslaitoksen -
ja muiden Tel Avivissa olevien ministeriöiden kanssa.
Palestiinalaiset tyrmäsivät päätöksen, -
vaikka se ilmeisesti koski vain Länsi-Jerusalemia.
Itä-Jerusalemin kysymys jää edelleen auki -
Israelin ja palestiinalaisten neuvotteluja varten.
Trump sanoi, että jokaisella valtiolla on oikeus päättää pääkaupungistaan.
Siitä voidaan päätellä, -
että palestiinalaiset voivat ottaa Itä-Jerusalemin pääkaupungikseen.
Mitään ei kuitenkaan ole vielä tapahtunut.
Trumpin kausi on lähes ohi, eikä prosessi ole käynnistynyt.
USA:n ja palestiinalaispresidentti Mahmud Abbasin välit ovat poikki, -
samoin Abbasin ja pääministeri Netanjahun.
Trumpin vävy Jared Kushner, -
Israelin ja palestiinalaisten rauhansuunnitelman kärkimies, -
yrittää viedä USA:n sisäpolitiikkaa kansainväliselle näyttämölle.
Syynä on vuonna 1992 opittu kuuluisa läksy -
Clintonin ja Bushin vaalitaistelusta: "Kysymys on taloudesta, typerys!"
Kushner valjastaa talousrattaita diplomatiahevosten eteen.
"Nämä talousedut ovat tarjolla niille, jotka osallistuvat tähän prosessiin."
Vasta sen jälkeen puhutaan politiikasta, mutta ei se niin toimi.
Eversti Ben Shalom, palataan hetkeksi historiaan -
Lähi-idän kansojen isän, Abrahamin, aikoihin.
Abraham nousi Moorian vuorelle Jerusalemissa.
Sen huipulla oli se kohta, -
jossa Abraham sitoi Iisakin.
Enkeli esti Iisakin uhraamisen.
Se on tunnettu Raamatun kertomus.
Muslimien narratiivi on kuitenkin toisenlainen.
Heidän mukaansa Abraham aikoi uhrata arabien esi-isän Ismaelin.
Se narratiivi jatkaa edelleen elämäänsä.
Sille paikalle rakennettiin myöhemmin kaikkeinpyhin, -
ja se tunnetaakin nykyään nimellä Temppelivuori.
Se paikka symboloi muslimeille, juutalaisille ja kristityille -
Jumalan ja ihmisen yhteyttä.
Onko tämä kansallinen vai uskonnollinen taistelu?
Onko se taistelu Jumalan ja ihmisen yhteydestä -
ja sen maapalasen hallinnasta, -
jonka israelilaisjoukot vapauttivat vuonna 1967 -
Jitschak Rabinin johdolla?
He julistivat: "Har habait bejadeinu", "Temppelivuori on meidän" Onko se?
Olemme historian ensimmäiset valloittajat, -
jotka eivät ole tuhonneet -
kaikkea siellä olevaa -
ja rakentaneet tilalle omia rakennelmiaan.
Olemme ensimmäisiä, jotka kunnioittavat muita uskontoja.
Kunnioitamme Temppelin muistoa, mutta nyt siellä on moskeija.
Kerroitte, miksi se on kuuma peruna, tai suorastaan räjähtävä.
Tärkein tekijä on uskonnollinen narratiivi.
Se on niin voimakas, ettei siitä pääse yli eikä ympäri.
Juutalaiset eivät ala mellakoida ja tappaa ihmisiä, jos heitä loukataan, -
mutta jos teemme pienenkin virheen, -
kuten pienen tunnelin avaamisen muslimikorttelissa, -
muslimimaailma voi räjähtää.
Tärkeintä olisi osata kunnioittaa toisen osapuolen narratiivia.
Esititte asian -
aivan kuin me kaikki kunnioittaisimme toistemme narratiiveja.
Arabit kuitenkin väittävät, ettei meillä ole täällä mitään tekemistä.
He sivuuttavat ihmiskunnan koko historian ja Raamatun.
"Ette kuulu tänne. Olette keksineet kaiken."
Juutalaiset tekevät sen virheen, että huomauttavat muslimeille, -
ettei Jerusalemia edes mainita Koraanissa.
Se on vain tulkinta "kauimmaisesta moskeijasta".
On kuitenkin virhe haastaa palestiinalaisten narratiivia.
Muhammed nousi täältä taivaaseen hevosellaan.
Meidän on kunnioitettava muslimien tuntoja tätä paikkaa kohtaan.
Siksi Länsimuurin aukion jakaminen kahtia ei ratkaise mitään.
Ratkaisuun tarvitaan kunnioitusta.
Sitä tuskin saavutetaan meidän elinaikanamme.
Herra Ben Menachem?
Jerusalem ja pakolaiset ovat konfliktin vaikeimmat kysymykset.
Pakolaisongelmaan voi löytyä -
jokin humanitaarinen ratkaisu, -
mutta tätä on mahdoton ratkaista.
Palestiinalaiset eivät ole ainoita, -
joilla on vaatimuksia Temppelivuorta, tai al-Aqsaa, kohtaan.
Myös Jordanialla on vaatimuksensa.
Jordania on vuoden 1994 rauhansopimuksen mukaan -
muslimien ja kristittyjen pyhien paikkojen valvoja Jerusalemissa.
Tämä on siis arkaluontoinen ongelma.
Uskon, että status quo säilytetään tulevassakin sopimuksessa.
Sen turvaamiseksi saatetaan sopia turvallisuusjärjestelyistä, -
koska rikkomuksia on ollut puolin ja toisin.
Ongelmaan ei ole ratkaisua.
Ainut ratkaisu on hyvät turvatoimet, -
jotka kaikki osapuolet hyväksyvät nykyisen järjestelyn turvaamiseksi.
En usko meidän pääsevän siihenkään, -
koska "vuosisadan diili" tuskin johtaa neuvotteluihin.
Palestiinalaiset boikotoivat Bahrainin kokousta.
He eivät suostu aloittamaan keskusteluja edes talouspuolesta, -
puhumattakaan poliittisesta puolesta.
Herra Oren, Israelin valloitettua Temppelivuoren -
ja julistettua "Temppelivuori on meidän", -
muslimi- ja arabijohtajat vaativat heti -
vuoden 1967 sotaa edeltävän tilanteen palauttamista.
Rauhansopimuksessa Jordanian kanssa -
Israel luovutti Temppelivuoren hallinnollisen vallan -
jordanialaisille muslimivalvojille, Waqfille.
Rauhansopimuksen 9 artiklan kappaleessa 3 sanotaan, -
että kaikki osapuolet pyrkivät uskontojenvälisiin yhteyksiin, -
uskonnonharjoittamisen vapauteen ja niin edelleen.
Kauniita sanoja, mutta käytännön todellisuus on nyt se, -
että ei-muslimeilla ei ole siellä uskonnon harjoittamisen oikeutta, -
vaikka Temppelivuori olisi heidän pyhin paikkansa.
Jos he yrittävät sitä, heidät vangitaan välittömästi.
Suuri osa siitä oli ennustettavissa jo yli 70 vuotta sitten.
Siksi monet Lähi-idässä ja sen ulkopuolella, -
kuten YK:n sovittelija kreivi Bernadotte, -
yrittivät erottaa uskonnon ja valtion.
On eri asia olla juutalainen kuin israelilainen.
Juutalainen voi olla mitä tahansa kansalaisuutta, -
israelilainen, yhdysvaltalainen, ranskalainen, tai mitä vain.
Samoin on eri asia olla muslimi kuin arabi tai palestiinalainen.
Pyhillä paikoilla käydään uskonnollisista syistä, -
ei kansalaisuuden perusteella.
Aina kun historiassa valta on vaihtunut jollakin paikalla, -
toinen on ollut siellä ensiksi, ja toinen viimeksi.
"Sinä hävisit, minä voitin. Tämä on nyt minun."
Näin ei ikinä löydy ratkaisua.
Jos menette vaikkapa Espanjan Sevillaan tai Cordobaan, -
näette katedraaleja, jotka muutettiin moskeijoiksi maurien vallattua paikan.
Sitten ne muutettiin takaisin kirkoiksi, kun kristityt valloittivat ne takaisin.
Ainut ero on se, ettei muslimeja enää asu Andalusiassa -
vaatimassa niitä omikseen.
Isis tosin haluaa valloittaa ne takaisin.
Koraani tekee selväksi, että kaikki ne maat, -
jotka ovat joskus kuuluneet muslimeille, pysyy aina muslimimaina.
Aivan. Kun britit valloittivat Palestiinan osmaneilta, -
he päättivät perustaa erilliset pääsyajat.
Juutalaisilla ja muslimeilla oli erimielisyyksiä tietyissä kohteissa, -
kuten patriarkkojen haudalla Hebronissa, tai Temppelivuorella.
Tiettyinä juhlapäivinä tietyllä uskonnolla oli etusija, -
ja toisina päivinä toisella uskonnolla.
Muslimit eivät yleensä kunnioittaneet sitä järjestelyä, -
vaan mellakoivat ja järjestivät verilöylyjä.
YK:n päätöslauselma 181 yritti perustaa -
kaksi erillistä valtiota, Israelin ja Palestiinan, -
ja Jerusalem jätettiin siinä kolmanneksi erillisalueeksi -
YK:n valvonnan alaisuuteen.
Siitä ratkaisusta ei pitänyt kumpikaan osapuoli.
Israel torjui ehdotuksen, -
ja eräät radikaalit salamurhasivat kreivi Bernadotten.
Mutta sitä eivät halunneet transjordanialaisetkaan.
He liittivät Länsirannan itseensä, myös Itä-Jerusalemin.
Kerrotaan, -
että Ben Gurion ei yrittänyt tosissaan valloittaa Itä-Jerusalemia, -
koska hän ymmärsi muslimikohteiden hallitsemisen vaikeudet.
Vaikka hän pahoitteli myöhemmin sitä, -
hänellä oli salainen järjestely kuningas Abdullahin kanssa.
Tämä oli kuningas Husseinin isoisä.
Hänet murhattiin Temppelivuorella.
Mainitsitte Temppelivuoren vapautuksen vuonna 1967, -
joka ilahdutti israelilaisia ja juutalaisia ympäri maailman, -
mutta vuoteen 1967 asti israelilaiset eivät puhuneet -
Itä-Jerusalemin valloittamisesta, vaikka se oli vain nurkan takana.
Se oli unohdettu paikka.
Joka pääsiäisenä jokainen juutalainen ympäri maailman sanoo: -
"Ensi vuonna Jerusalemissa!"
Se tarkoittaa sitä Vanhaa kaupunkia, joka oli tuolloin olemassa.
Se on vain ajatus Jerusalemista, se, josta monet kristitytkin laulavat.
Se on käsite.
Se ei välttämättä tarkoita konkreettisia rakennuksia tai muinaisjäännöksiä.
Ei ehkä tietylle osalle yhteiskuntaa, mutta sitä ei voi yleistää.
Se ei kuitenkaan ollut poliittinen suunnitelma.
Nyt edessä on sota, joka ei lopu koskaan, -
koska arabit eivät anna sitä meille.
Viimeiset 52 vuotta Jerusalemissa on ollut vain väliaikaisjärjestely -
lopulliseen rauhansuunnitelmaan asti.
Eversti Ben Shalom?
Meidän ei pidä ajatella, -
että arabit ovat fanaattisia omasta uskonnostaan -
ja ajattelevat pitkällä aikavälillä, -
joten meidän on annettava periksi.
Olemme aivan yhtä kiihkeitä.
Olemme unelmoineet Jerusalemista 2000 vuotta.
Jerusalem on juutalaisten sydämissä.
Ajatellaan vielä hieman pidemmälle.
Meistä jokaisella on joku tuttu tai sukulainen, -
joka taisteli vuoden 1967 sodassa.
Jos jossakin "vuosisadan sopimuksessa" luovutetaan -
osia Jerusalemista palestiinalaisille tai muille, -
eikö se ole väärin niitä kohtaan, jotka uhrautuivat niiden alueiden puolesta?
Hankala kysymys.
Se oli silloin.
Kyse ei ole tietystä paikasta, josta soditaan ikuisesti.
Kohteet ovat jo erillään, vaikka ne ovat lähellä toisiaan.
On muslimien pyhät paikat, -
ja meillä on Länsimuuri, muuta emme tarvitsekaan.
Juutalaiset voivat käydä turistina Temppelivuorella.
Länsimuurihan on Temppelialueen ulkomuurin jäänne.
Olen käynyt alueella monesti kunnioittaen muslimiystäviäni.
Tämä kuulostaa poliittiselta lausunnolta, -
mutta meidän on oltava varovaisia -
tämän "yhtenäinen Jerusalem ikuisesti" -narratiivin kanssa.
Ehkä Jerusalem joskus yhdistyy, -
mutta kaupunki on palestiinalaisille niin tärkeä, -
että he tarvitsevat sen pääkaupungikseen -
kansallisen ylpeytensä takia.
Voimme siis vetää rajan ja tehdä sopimuksen, -
jos he hyväksyvät olemassaolomme.
Trumpin suunnitelma tuskin osoittautuu -
miksikään uudeksi ja ihmeelliseksi, -
mutta molemminpuolisella kunnioituksella -
yhteisymmärrys on mahdollista.
Jonain päivänä Jerusalemista voi tulla kuin Vatikaani, -
joka on "Jumalan omistuksessa", -
ja jota hallitsevat kansainväliset edustajat -
arabien, juutalaisten ja kristittyjen keskuudesta.
Jokin mekanismi täytyy löytyä.
Herra Ben Menachem?
Olen täysin eri mieltä.
Neuvottelimme näistä asioista -
Camp Davidissa Arafatin kanssa.
Ehud Barak oli pääministeri, -
ja kokousta isännöi presidentti Clinton.
Silloin ehdotettiin, ettei Jerusalem kuuluisi mihinkään valtioon, -
ja Arafat tyrmäsi ajatuksen.
Barak tarjosi sitten sitä, -
että he hallitsisivat maan pinnalla ja me maan alla.
Sekään ei kelvannut.
He haluavat kaiken vallan muslimeille Temppelivuorella.
Mitä Länsimuuriin tulee, he pitävät sitä al-Aqsan osana.
Se on al-Aqsa-moskeijan muuri.
He haluavat siis Länsimuurinkin palestiinalaisten hallintaan.
Pari vuotta sitten Jibril Rajoub sanoi TV-haastattelussa -
israelilaisella kanavalla: -
"Ymmärrämme, että Länsimuuri on arka asia juutalaisille, -
joten voisimme ehkä antaa sen heille."
Palestiinalaiset melkein salamurhasivat hänet.
Hän on korkea-arvoinen Fatah-johtaja, mahdollinen Abbasin seuraaja.
Meillä on siis vaikea ongelma.
Yksinkertaisimpiakaan asioita ei saada ratkaistua.
Palestiinalaiset eivät suostu edes aloittamaan neuvotteluja.
Herra Oren, jatkaisin herra Ben Menachemin ajatuksia.
Al-Aqsa on palestiinalaisten sotahuuto.
Jasser Arafat julisti aina tilaisuuden tullen, -
että al-Aqsa vapautetaan miekalla ja verellä.
Ja Jerusalemiin tulee miljoona shahidia.
Kaikki väkivalta-aallot liittyivät Jerusalemiin -
ja erityisesti al-Aqsaan.
Onko se Israelin ja naapurimaiden muslimien iskulause?
Onko se keino yhdistää muslimimaailmaa -
kansallisen tai jonkin muun ideologian edistämiseksi?
Arafat oli poliitikko ja taktikko.
Hän ei ollut edes uskonnollinen.
Hän ajoi sekulaarista -
demokraattista palestiinalaisvaltiota, -
jossa juutalaiset, kristityt ja muslimit eläisivät rinnakkain.
10 prosenttia palestiinalaisista on kristittyjä.
Useimmat israelilaiset ovat sekulaarisia.
Heitä kiinnostaa ennen kaikkea turvallisuus.
He tietysti arvostavat veljiensä uskonnollisuutta, -
ja ymmärtävät, että Länsimuuri on heille tärkeä, -
mutta kuten Jitschak Rabin sanoi Länsirannasta: -
"Minua ei haittaa, jos joudun kulkemaan sinne passin kanssa -
tarkastuspisteen läpi.
Minun ei tarvitse hallita sitä aluetta. Vapaa pääsy riittää."
Se on lähinnä sisäpoliittinen kysymys Israelissa.
Kun oikeistolainen haluaa iskeä keskustavasemmistolaista, -
hän sanoo tämän jakavan Jerusalemin, -
mutta sitä ei tarvitse jakaa kahtia, -
kuten Salomo ehdotti nähdäkseen, kumpi on lapsen oikea äiti.
Muslimeilla on al-Qudsinsa ja Israelilla Jerusaleminsa.
Kylteissä lukee Jerushalajim hepreaksi, -
Jerusalem englanniksi ja al-Quds arabiaksi.
Ratkaisu on mahdollinen, jos ihmiset näkevät yhteisen hyvän.
Meidän on elettävä rinnakkain rauhassa.
Kuten Arafat sanoi, jos tahtoa on, löytyvät keinotkin.
Al-Quds tarkoittaa pyhää paikkaa.
Eversti Ben Shalom, ohjelma on lopuillaan.
Pysyykö Jerusalem arabien ja Israelin suhteiden kiintopisteenä?
Valitettavasti pysyy vielä pitkään.
En usko, että olemme eri mieltä herra Ben Menachemin kanssa.
Puhuin omista unelmistani. Palestiinalaiset eivät niihin usko.
Heidän mielestään emme ole edes olemassa.
Kunnioitan palestiinalaisnaapureitani ja uskon rinnakkaiseloon, -
mutta palestiinalaiset pitävät kiinni valheellisesta narratiivista -
ja unelmoivat juutalaisten heittämisestä mereen.
Temppelivuori voi sytyttää uuden sodan palestiinalaisia vastaan.
Kun kuulette, että Israelilla on salainen suunnitelma -
Temppelivuoren status quon muuttamiseksi, -
se on valhe, jota he käyttävät sodan sytyttämiseksi.
Temppelivuorella on muuten pieni kirkko Salomon tallien alla.
Waqf on sulkenut sen, eikä anna kristittyjen rukoilla siellä.
Eikä Al-Quds ole Jerusalemin alkuperäinen nimi arabiaksi.
Se oli Beit al-Maqdis, "Temppeli".
Se viittaa siellä olleeseen juutalaisten Temppeliin.
Ongelmaa on mahdoton ratkaista.
Yksi toivonsäde ― toinen Arafatin käyttämä sana ― on se, -
että nekin israelilaiset, jotka haluavat liittää koko Jerusalemin Israeliin, -
eivät halua liittää niitä 300 000 palestiinalaista, jotka asuvat siellä.
Viime viikollakin saatiin kiinni terroristi, -
jolla oli oleskelulupa Israelissa.
Israelin on parasta luopua Itä-Jerusalemista turvallisuussyistä.
Se mikä on parasta, jääköön johtajien päätettäväksi.
Kiitos, eversti Ben Shalom, herra Oren ja herra Ben Menachem!
Kiitos katsojillekin, näkemiin perjantaihin!
Suomennos: Hannele Lehtoranta