Tere tulemast saatesse!
Peagi avaldatakse "sajandi tehing"
ehk USA rahualgatus Iisraeli ja palestiinlaste konfliktile.
Pusle keskseks tükiks on Jeruusalemm.
Seda tüliküsimust ei saa lõputult eirata.
Stuudios on asja analüüsimas
kolonelleitnant reservis Reuven Ben Shalom,
kultuuristrateeg ja Terrorismivastase Instituudi teadlane,
TV7 analüütik Amir Oren
ja Yoni Ben Menachem, Lähis-Ida ekspert ja poliitikaanalüütik.
Hr Oren,
mida Jeruusalemm antud konfliktis tähendab?
Jeruusalemma teema suhtes on kolm üksteisega seotud küsimust.
Esmalt, millise riigi suveräänsuse all peaks see olema, kui üldse;
teiseks, kas see saab olla ühe või kahe riigi pealinn,
kas Iisraeli või potentsiaalselt Palestiina riigi pealinn,
ning kolmas küsimus
on seotud islami, kristluse
ja judaisimi pühapaikadega.
Trump püüdis lahendada seda mõistatust pooleteise aasta eest,
kui tunnustas Jeruusalemma Iisraeli pealinnana.
Ta jõustas otsuse aasta eest
USA saatkonna Tel Avivist Jeruusalemma kolimisega.
Tegelikult avati Jeruusalemmas
siin varem asunud konsulaadist suurem asutus,
kuid enamik USA diplomaate jäi Tel Avivi,
sest peavad läbi käima kaitseaparaadi
ja teiste Tel Avivis asuvate ministeeriumidega.
Palestiinlased mõistsid otsuse hukka,
kuigi see puudutas ilmselt üksnes Lääne-Jeruusalemma.
Ida-Jeruusalemma küsimus on endiselt lahtine
ja ootab Iisraeli-palestiinlaste läbirääkimisi.
Trump ütles, et igal riigil on õigus ise oma pealinna üle otsustada.
Sellest võib järeldada,
et palestiinlased võivad võtta oma pealinnaks Ida-Jeruusalemma.
Midagi pole siiski veel toimunud.
Trumpi ametiaeg on peaaegu läbi ja protsess pole veel käivitunud.
USA ja palestiinlaste presidendi Mahmoud Abbasi suhted on katkenud,
nagu ka Abbasi ja peaminister Netanyahu omad.
Trumpi väimees Jared Kushner,
Iisraeli ja palestiinlaste rahuplaani juhtfiguur,
püüab USA sisepoliitikat rahvusvahelisele areenile importida.
Põhjuseks oli 1992. a õpitud kuulus õppetund
Clintoni ja Bushi valimisvõitlusest: "Asi on majanduses, loll!"
Kushner valjastab majandusvankrit diplomaatiahobuste ette.
"Need majandushüved on neile, kes osalevad selles protsessis."
Alles seejärel räägitakse poliitikast. Kuid see ei tööta niimoodi.
Kol. Ben Shalom, naaseme hetkeks ajaloo juurde
Lähis-Ida rahvaste isa Aabrahami aegadesse.
Aabraham tõusis Jeruusalemmas Morija mäele,
mille tipus oli see koht,
kus Aabraham Iisaki kinni sidus
ja ingel ei lasknud tal Iisakit ohvriks tuua.
See on tuntud piiblilugu.
Moslemite narratiiv on siiski erinev.
Nende väitel hakkas Aabraham ohverdama araablaste esiisa Iismaeli.
See narratiiv elab endiselt oma elu.
Paika ehitati hiljem ülim pühamu
ja seda tuntakse täna Templimäe nime all.
See paik sümboliseerib moslemeile, juutidele ja kristlastele
Jumala ja inimese sidet.
Kas see on rahvuslik või usuvõitlus?
Kas see on võitlus Jumala ja inimeste ühenduse pärast
ja selle maatüki halduse pärast,
mille Iisraeli väed 1967. a Jeruusalemma vabastamise käigus
Yitzhak Rabini juhtimisel tagasi vallutasid?
Nad hüüdsid: 'Har h'Bait b'Yadeinu', "Templimägi on meie käes!" Kas on?
Oleme ajaloo esimesed vallutajad,
kes pole hävitanud kõike,
mis seal on,
ega ehitanud selle asemele oma rajatisi.
Oleme esimesed, kes austavad teisi religioone.
Austame templi mälestust, kuid nüüd on seal mošee.
Demonstreerisite, miks see on tuline või lausa plahvatusohtlik teema.
Tähtsaim faktor on religioosne narratiiv.
See on nii võimas, et sellest ei saa üle ega ümber.
Juudid ei hakka märatsema ja inimesi tapma, kui neid solvatakse,
aga kui teeme vähimagi vea,
nagu avame väikese tunneli moslemikvartalis,
võib moslemimaailm plahvatada.
Tähtsaim oleks osata austada teise poole narratiivi.
Esitasite oma küsimuse nii
nagu austaksime kõik teineteise narratiive.
Araablased siiski väidavad, et meil pole siia mingit asja.
Nad eiravad kogu inimkonna ajalugu ja Piiblit.
"Te ei kuulu siia. Olete selle kõik välja mõelnud."
Juudid teevad selle vea, et märgivad moslemitele,
et Koraan isegi ei maini Jeruusalemma.
See on vaid tõlgendus "kõige kaugemast mošeest".
On siiski viga heita väljakutse palestiinlaste narratiivile.
Muhhamed tõusis siit oma hobusega taevasse.
Peame austama moslemite tundmusi selle paiga suhtes.
Seepärast ei lahenda midagi Nutumüüri väljaku kaheks jagamine.
Lahenduseks on vaja austust ja midagi geniaalset.
Vaevalt, et me selleni meie eluajal jõuame.
Hr Ben Menachem?
Jeruusalemm ja pagulased on konflikti raskeimad küsimused.
Pagulasprobleemile võib leida
mingi humanitaarlahenduse,
kuid seda on võimatu lahendada.
Palestiinlased pole ainsad,
kellel Templimäe ehk al-Aqsa suhtes nõudmisi on.
Ka Jordaanial on omad nõudmised.
Jordaania on 1994. a rahulepingu järgi
moslemite ja kristlaste pühapaikade järelvaataja Jeruusalemmas.
See on niisiis delikaatne probleem.
Usun, et status quo säilitatakse ka tulevases lepingus.
Selle turvamiseks võidakse leppida kokku julgeolekukorraldustes,
sest rikkumisi on esinenud mõlemal pool.
Probleemile pole lahendust.
Ainus lahendus on head turvameetmed,
mida kõik pooled aktsepteerivad, praeguse korralduse säilitamiseks.
Ma ei usu, et isegi selleni jõuame,
kuna "sajandi tehing" vaevalt kõnelusteni viib.
Palestiinlased boikoteerivad Bahraini kohtumist.
Nad ei nõustu alustama kõnelusi isegi majandusteemade üle,
rääkimata siis poliitilisest poolest.
Hr Oren, kui Iisrael Templimäe oma valdusse haaras,
ja kuulutas, et "Templimägi on meie",
nõudsid moslemite ja araablaste juhid kohe
1967. a sõjale eelnenud olukorra taastamist.
Rahulepingus Jordaaniaga
loovutas Iisrael Templimäe administratiivhalduse
Jordaania moslemite järelvalveorganile Waqfile.
Rahulepingu 9. paragrahvi 3. artiklis öeldakse,
et kõik pooled taotlevad uskudevahelisi sidemeid,
oma usu harrastamise vabadust ja nii edasi.
Kaunid sõnad, aga argitegelikkus on nüüd see,
et mittemoslemeil pole seal õigust oma usku harrastada,
kuigi Templimägi on nende ülim pühapaik.
Kui nad seda teha püüavad, võetakse nad kohe vahi alla.
Suurt osa sellest kõigest võis ette ennustada juba 70 aasta eest
Seepärast püüdsid paljud Lähis-Idas ja sellest väljaspool,
nagu ÜRO lepitaja krahv Bernadotte,
usku ja riiki lahutada.
Olla juut või iisraellane on kaks ise asja.
Juut võib olla mis tahes riigi kodakondsusega -
iisraellane, ühendriiklane, prantslane või mida iganes.
Samuti on erinevad asjad olla moslem või araablane või palestiinlane.
Pühapaikades käiakse usulistel põhjustel,
mitte kodakondsuse alusel.
Alati kui ajaloos on võim mingis kohas vahetunud,
on üks olnud seal varem ja teine hiljem.
"Sina kaotasid, mina võitsin. See on nüüd minu."
Nii ei leita kunagi lahendust.
Kui lähete kasvõi Hispaanias Sevillasse või Cordobasse,
näete katedraale, mis muudeti pärast mauride vallutusi mošeedeks.
Seejärel muudeti need uuesti kirikuteks,
kui kristlased need tagasi vallutasid.
Ainus vahe on selles, et moslemid ei ela enam Andaluusias,
et seal oma õigusi nõuda.
ISIS tahab need paigad muidugi tagasi vallutada.
Koraan teeb selgeks, et kõik maad,
mis on kunagi moslemeile kuulunud, jäävad alatiseks moslemite omaks.
Täpselt. Kui britid vallutasid ottomanidelt Palestiina,
otsustasid nad lahutada juurdepääsu suveräänsusest.
Juutidel ja moslemeil oli erimeelsusi võimu üle teatud kohtades,
nagu patriarhide haual Hebronis või Templimäel.
Teatud pühadel eelistati üht usku,
ja teistel pühadel teist.
Moslemid tavaliselt seda korraldust ei austanud,
vaid märatsesid ja korraldasid veresaunu enne 1948. a sõda.
ÜRO resolutsioon 181 püüdis luua
kaht eraldi riiki - Iisraeli ja Palestiinat,
ning Jeruusalemm jäeti seal kolmandaks eritsooniks
ÜRO valve alla.
Kumbki pool ei tahtnud seda.
Iisrael lükkas ettepaneku tagasi
ja teatud radikaalid korraldasid krahv Bernadotte atentaadi.
Kuid seda lahendust ei tahtnud ka transjordaanlased.
Nad ühendasid endaga Läänekalda, sh Ida-Jeruusalemma.
Räägitakse,
et Ben Gurion ei püüdnud aktiivselt Ida-Jeruusalemma vallutada,
kuna mõistis moslemite objektide valitsemise raskusi.
Kuigi ta seda hiljem kahetses,
oli tal salakokkulepe kuningas Abdullah'ga,
kes oli kuningas Husseini vanaisa.
Ta mõrvati Templimäel.
Mainisite Templimäe vabastamist 1967. a,
mis rõõmustas kogu maailma iisraellasi ja juute,
kuid kuni 1967. aastani iisraellased ei rääkinud
Ida-Jeruusalemma vallutamisest, kuigi see oli vaid nurga taga.
See oli unustatud koht.
Igal paasapühal ütlevad kõik maailma juudid:
"Järgmisel aastal Jeruusalemmas!"
See tähendab seda vanalinna, mis toona eksisteeris.
See on vaid mõte Jeruusalemmast,
see, millest laulavad ka paljud kristlased.
See on kontseptsioon.
See ei tähenda tingimata konkreetseid ehitisi või iidseid säilmeid.
Ehk mitte teatud ühiskonna osale, aga seda ei saa üldistada.
See polnud siiski poliitiline plaan.
Nüüd ootab ees sõda, mis ei lõpe kunagi,
sest araablased ei anna seda meile.
Viimased 52 aastat on Jeruusalemmas olnud
vaid vahekokkulepe kuni lõpliku rahuplaanini.
Kol Ben Shalom?
Me ei tohi lubada endale illusiooni,
et kuna araablased on fanaatilised oma usu suhtes
ja mõtlevad pikemas perspektiivis,
siis peame järele andma.
Oleme sama fanaatilised.
Oleme unistanud Jeruusalemmast 2000 aastat.
Jeruusalemm on juutide südameis.
Mõtleme veel kaugemale.
Igaühel meist on mõni tuttav või sugulane,
kes võitles 1967. a sõjas.
Kui mingis "sajandi tehingus"
loovutatakse osa Jeruusalemmast palestiinlastele või kellelegi teisele,
kas see poleks vale nende suhtes, kes nende kohtade eest elu andsid?
Raske küsimus.
See oli siis. Ajalugu on edasi läinud.
Asi pole teatud kohas, mille pärast igavesti võideldakse.
Objektid on juba lahus, kuigi teineteise lähedal.
On moslemite pühapaigad,
ja meil on Nutumüür. Muud me ei vajagi.
Juudid võivad käia turistidena Templimäel.
Nutumüür on ju Templimäe välismüüri jäänus.
Olen seal korduvalt käinud, austades oma moslemeist sõpru.
See kõlab poliitilise avaldusena,
kuid peame olema ettevaatlikud
selle "ühtne Jeruusalemm igavesti" narratiiviga.
Võib-olla Jeruusalemm ühendatakse kunagi,
aga linn on palestiinlastele nii tähtis,
et nad vajavad seda pealinnaks
oma rahvusliku uhkuse tõttu.
Võime seega joone tõmmata ja teha lepingu,
kui nad meie eksistentsi aktsepteerivad.
Vaevalt, et Trumpi plaan
millekski uueks ja imeliseks osutub,
kuid mõlemapoolse respektiga
on teineteisemõistmine võimalik.
Ühel päeval võib Jeruusalemmast saada nagu Vatikan,
mille omanikuks ja juhiks on Jumal,
ja mida valitsevad rahvusvahelised esindajad
araablaste, juutide ja kristlaste seast.
Tuleb leida mingi mehhanism.
Hr Ben Menachem?
Olen täiesti eri meelt.
Arutasime neid asju
Camp Davidis Arafatiga.
Ehud Barak oli peaminister,
ja kohtumist võõrustas president Clinton. Seal pandi ette,
et Jeruusalemma suveräänsus kuuluks Jumalale, mitte riikidele,
aga Arafat lükkas selle tagasi.
Barak pakkus seejärel,
et nemad valitseksid maa peal ja meie maa all.
Ka see ei kõlvanud.
Nad tahvad kogu võimu Templimäel moslemeile.
Mis puudutab Nutumüüri, siis seda peavad nad al-Aqsa osaks.
See on al-Aqsa mošee müür.
Nad tahavad ka Nutumüüri palestiinlaste kontrolli alla.
Paari aasta eest ütles Jibril Rajoub teleintervjuus
Iisraeli telekanalile:
"Mõistame, et Nutumüür on juutidele õrn teema,
nii et võiksime selle ehk neile anda."
Palestiinlased tegid talle peaaegu atentaadi.
Ta on kõrge Fatah' juhtliige, võimalik Abbasi järeltulija.
Meil on seega keeruline probleem.
Lahendust ei leita isegi lihtsamatele asjadele.
Palestiinlased ei nõustu isegi kõnelusi alustama.
Hr Oren, jätkaksin hr Ben Menachemi mõtteid.
Al-Aqsa on palestiinlaste sõjaloosung.
Yasser Arafat kuulutas alati igal võimalusel,
et al-Aqsa vabastatakse mõõga ja verega.
Ja Jeruusalemma tuleb miljon šahiidi (Muhhamedi märtrit).
Kõik vägivallalained on seotud Jeruusalemma
ja eriti al-Aqsaga.
Kas see on Iisraeli ja naabermaade moslemite sõjahüüd?
Kas see on vahend moslemimaailma ühendamiseks
rahvusliku või mõne muu ideoloogia edendamiseks?
Arafat oli poliitik ja taktik.
Ta polnud isegi usklik.
Ta propageeris sekulaarset,
demokraatlikku Palestiina riiki,
kus juudid, kristlased ja moslemid kõrvuti elaksid.
10 protsenti palestiinlastest on kristlased.
Enamik iisraellasi on sekulaarsed.
Neid huvitab eelkõige julgeolek.
Nad muidugi hindavad oma vendade usklikkust,
ja mõistavad, et Nutumüür on neile tähtis,
kuid nagu Yitzhak Rabin ütles Läänekalda kohta:
"Mind ei häiri, kui pean sinna minema
passiga läbi kontrollpunkti.
Ma ei pea seda ala valitsema. Piisab vabast juurdepääsust."
See on Iisraelis peamiselt sisepoliitiline küsimus.
Kui parempoolne tahab lüüa tsentristist vasakpoolset,
väidab ta, et too lahutab Jeruusalemma kaheks.
Too vastab, et tahab vaid jagada. Kuid seda polegi vaja poolitada,
nagu Saalomon soovitas, et näha, kumb on lapse õige ema.
Moslemeil on oma al-Quds ja Iisraelil oma Jeruusalemm.
Teemärkidel öeldakse heebrea keeles Yerushalaim,
inglise keeles Jerusalem ja araabia keeles al-Quds.
Lahendus on võimalik, kui suuremat ühist hüvet nähakse.
Peame kõrvuti rahus elama.
Nagu Arafat ütles: "kui tahet on, leitakse ka vahendid."
Al-Quds tähendab püha kohta.
Kol Ben Shalom, saateaeg on otsakorral.
Kas Jeruusalemm jääb araablaste ja Iisraeli suhete tulipunktiks?
Kahjuks veel kauaks ajaks.
Ma ei usu, et hr Ben Menachemiga nii väga eri meelt oleme.
Rääkisin enda unelmatest. Palestiinlased neisse ei usu.
Nende meelest pole meid isegi olemas.
Austan oma palestiinlastest naabreid ja usun kõrvutielusse,
kuid palestiinlased hoiavad kinni oma valelikest narratiividest
ja unistavad juutide merreheitmisest.
Templimägi võib sütitada uue intifada või sõja palestiinlastega.
Kui kuulete, et Iisraelil on salaplaan
Templimäe status quo muutmiseks,
on see vale, mida nad kasutavad sõja sütitamiseks.
Templimäel on muide väike kirik Saalomoni tallide all.
Waqf on selle sulgenud ega lase kristlastel seal palvetada.
Ja al-Quds pole Jeruusalemma alupärane araabikeelne nimi.
See oli Beit al-Maqdis, "Tempel".
See viitab sealasunud juudi templile.
Probleemi on võimatu lahendada.
Üks lootuskiir - teine termin, mida Arafat kasutas,
on see, et needki iisraellased,
kes tahavad kogu Jeruusalemma Iisraeliga ühendada,
ei taha neid 300 000 palestiinlast, kes seal elavad.
Ka eelmine nädal tabati terrorist,
kel oli Iisraeli elamisluba.
Iisraelil on parem julgeoleku tõttu Ida-Jeruusalemmast loobuda.
See, mis parim on, jäägu juhtide otsustada.
Aitäh, kol Ben Shalom, hr Oren ja hr Ben Menachem!
Aitäh, head vaatajad! Järgmise korrani!
Nägite äsja Jeruusalemma Stuudiot.
TV7 Jeruusalemma tööd saab toetada helistades Eesti annetustelefonil
900 1777 (kõne hind 7 euri)
või ekraanilolevate kanalite kaudu. Annetada saab ka PayPali kaudu.
Lisainfo: www.tv7.ee
Tõlge: Monika Jaaguri