Tervetuloa Jerusalem studioon!
Yhdysvaltain hallinto pitää -
Venäjää ja Kiinaa pääuhkinaan -
kaupan, diplomatian ja turvallisuuden alueilla.
Vaikkei sotilaallista yhteenottoa ole ollut, se on mahdollinen skenaario.
Miten se vaikuttaa Lähi-itään ja erityisesti Israeliin?
Siitä keskustelevat professori Zeev Hanin, -
Venäjän ja Lähi-idän asiantuntija Bar Ilanin ja Arielin yliopistoista -
ja Euraasian tutkimuslaitoksen rehtori, -
analyytikkomme Amir Oren -
ja reservin everstiluutnantti Reuven Ben Shalom, -
kulttuuristrategi ja terrorinvastaisen instituutin tutkija.
Herra Oren, kertoisitteko viimeaikaisista tapahtumista?
Mainitsitte maailman kolme vaikutusvaltaisinta suurvaltaa, -
mutta Lähi-idässä vaikuttaa -
kaksipäinen hirviö, -
Yhdysvallat ja Venäjä.
Kiina on kuitenkin tunkeutumassa Lähi-itään kovaa vauhtia.
Kiinalaisilla ei kuitenkaan ole vielä niin suurta vaikutusvaltaa -
kuin heidän amerikkalaisilla ja venäläisillä kilpailijoillaan -
tai kumppaneillaan, riippuen asiayhteydestä.
Tärkein näyttämö, josta USA ja Venäjä kilpailevat, -
on Levantti, tai pikemminkin Syyria ja Irak.
Amerikkalaiset alkoivat vetäytyä Irakista, -
kun heidän operaationsa Saddam Husseinia vastaan oli ohi.
Sitten yhtäkkiä ilmaantui Isis, ja amerikkalaiset palasivat.
He ovat Irakissa Bagdadin hallinnon kutsusta.
Myös Syyriassa on amerikkalaisia jälkijoukkoja.
Heidän oli tarkoitus lähteä sieltä.
On jo vuoden 2019 viides kuukausi, ja he ovat siellä vieläkin.
He tekevät kuitenkin lähtöä.
Venäjä määrää tahdin Syyriassa.
Sillä on tietynlainen liitto Iranin ja Turkin kanssa.
Läheisemmän sijaintinsa ansiosta -
Venäjällä on paremmat mahdollisuudet jäädä sinne.
Olisi hyvä ottaa keskusteluun myös Euroopan unioni, -
jolla on vaikutusvaltaa tällä alueella. Kertoisitteko lisää?
Niin, mutta brexit-tuska jatkuu yhä -
niin brittien kuin muidenkin eurooppalaisten keskuudessa.
Euroopan unioni ei ole yhtenäinen yksikkö.
Tällä viikolla on europarlamenttivaalit.
Emme vielä tiedä, miten ne muokkaavat valtasuhteita.
Euroopan unionilla ei ole niin suurta merkitystä Lähi-idässä.
Professori Hanin, käyttääkö Venäjä Lähi-itää pelinappulana -
globaaleja kilpailijoitaan USA:ta ja Kiinaa vastaan?
Toimiiko se tietyllä tavalla saadakseen valttikortteja -
esimerkiksi Ukrainan tilanteeseen?
Palataan hetkeksi laajempaan näkökulmaan.
Kuten Netanjahulla on tapana sanoa, -
maailmassa on kolme supervaltaa, -
Yhdysvallat, Kiina ja Google.
Washington tietää, mitä tehdä Googlen kanssa -
ehkä israelilaisten avustuksella, -
mutta ei sitä, mitä tehdä Kiinalle kauppasodassa.
Siksi Washington on nyt kiinnostunut Venäjästä, -
joka työnnetty syrjään läheisemmästä yhteistyöstä.
Trump ei halua työntää Venäjää Kiinan syliin.
Hänen on tarjottava Venäjälle jotain.
Olin Moskovassa kansainvälisessä turvallisuuskonferenssissa.
Siellä tuli selväksi, mitä Venäjä haluaa Yhdysvalloilta, -
ja mitä Venäjä on siitä valmis maksamaan.
Hinta olisi iranilaisten ajaminen ulos Lähi-idästä, -
erityisesti Syyriasta.
Siitä hyvästä se haluaa ratkaisun muihin asioihin, kuten Ukrainaan.
Siihen Yhdysvallat tarvitsee Israelia.
Siksi Netanjahu ja Putin tapasivat hiljattain, -
ja sitten venäläiset konsultoivat Washingtonia ja Jerusalemia.
Meidän ei tietenkään pidä yliarvioida Israelin merkitystä, -
mutta ilmeisesti molemmat puolet ovat kiinnostuneita siitä kanavasta -
selvittääkseen, voisiko Venäjä hätistää iranilaiset -
lähestyäkseen Washingtonia.
Haluaisin ensin keskustella yleistilanteesta -
ja siirtyä sitten sen vaikutuksiin yksittäisissä tapauksissa.
Eversti Ben Shalom, olette kulttuuristrategi.
Miten innokkaasti kiinalaiset ovat tulossa Lähi-itään -
juurruttaen sinne taloudellista valtaansa, kuten heillä on tapana?
Siihen liittyy muitakin maita, -
sillä Yhdysvallat ja Kiina käyvät nyt kauppasotaa.
Tariffit ovat tärkeässä osassa Kiinan päätöksenteossa, -
myös Iranin kohdalla.
Kiina ei halua taipua Yhdysvaltojen pakotteisiin, -
joilla Trumpin hallinto painostaa ajatollahin hallintoa.
Analysoimme usein tilanteita kapeasta länsimaisesta näkökulmasta.
Israelilaiset katsovat asioita usein -
sotilaallisesta näkökulmasta.
Kiinalaiset ajattelevat toisin.
Meidän on kuunneltava heitä.
Kiina suunnittelee supervallaksi nousemista -
vuoteen 2050 mennessä.
Se tekee kaikkensa saavuttaakseen sen tavoitteen.
USA puhuu vihollisuudesta, joka kuulostaa sotilaalliselta.
Ystäväni USA:n armeijassa ovat jo vuosia puhuneet -
yhteenoton mahdollisuudesta.
Israelilaiset ymmärtävät myös ne vaarat, -
jotka liittyvät sotilaalliseen yhteistyöhön Kiinan kanssa.
Eivät kiinalaiset kuitenkaan näistä syistä ole liikkeellä.
He havittelevat Lähi-idästä, myös Israelista, kilpailuvaltteja.
Heidän Silkkitiehankkeensa etenee hienosti.
Kokonaiskuva helposti hämärtyy Venäjästä ja Kiinasta puhuttaessa.
Niistä ei voi edes puhua samoin termein.
Venäjä on vahvasti läsnä Syyriassa, -
mutta Kiina on aggressiivisesti nouseva globaali mahti.
Me länsimaalaiset rajoitamme itseämme moraalisin perustein, -
mutta kiinalaisilla ei ole sellaisia rajoitteita.
He jyräävät eteenpäin kaikin mahdollisin keinoin.
Sillä ole mitään tekemistä sotilaallisen voiman kanssa.
He esiintyvät konfliktien sivustakatsojina.
En pidä sitä uhkana, vaikka USA:n valta-asemaa se voi uhatakin.
Pienenä maana Israelin on nähtävä kokonaiskuva.
Herra Oren, ottaisin Israelin enemmän mukaan keskusteluun.
Miten paljon Israel pystyy vaikuttamaan -
Pekingin, Moskovan ja Washingtonin päätöksiin?
Täällä on puhuttu nyt näkökulmasta.
"Lähi-idän" käsitekin tulee -
Eurooppa-keskeisestä maailmankuvasta.
Amerikkalaisetkin omaksuivat sen.
Kiinalaiset sanovat maataan "Keskivaltakunnaksi".
Heille Kiina on universumin keskipiste.
Geostrategisesta näkökulmasta katsottuna -
Kiinalla ei vielä ole laivastoa maailman merillä.
Sillä on tietysti tavoitteita Etelä-Kiinan merellä, -
jonne se rakentaa keinotekoisia saaria meritukikohdiksi.
Se ei kuitenkaan vielä yllä Lähi-itään tai Välimerelle.
Siksi se käyttää maareittiä.
Silkkitiehankkeella kierretään ilma- ja meritukikohtien tarve, -
levittämällä vaikutusvaltaa -
kauppa-asemien, kaasuputkien, viestinnän ja muiden investointien, -
kuten israelilaissataman, avulla.
Kiinalaisyhtiöt rakentavat Tel Avivin raitiovaunujärjestelmää -
kiinalaistyöntekijöiden toimesta ja kiinalaisella rahalla.
Israelilaistietoja on siis jossakin Pekingin virastossa.
20―30 vuotta sitten, kun Kiinaa hyljeksittiin, -
Israel myi sille puolustusteknologiaa, -
kunnes se alkoi suututtaa amerikkalaisia.
Israelin piti valita Kiinan ja Yhdysvaltojen välillä, -
ja seurauksena oli diplomaattinen kriisi.
Israel yritti myydä Kiinalle lentokoneita elektroniikalla, -
mutta sen piti luopua kaupoista ja pyytää anteeksi.
Israel voi siis tarvittaessa toimia Kiinan siltana Yhdysvaltoihin, -
mutta Kiina pitää Israelia amerikkalaisten sanelun kohteena.
Israel ei ole itsenäinen toimija kiinalaisten silmissä.
Kiinalaiset ovat olleet aktiivisia talousrintamalla, -
mutta niin ovat venäläisetkin.
Sillä on Lähi-idässä ydinlaitosprojekteja.
Saudi-Arabiassa suunnitellaan sitä, Turkissa se on jo meneillään, -
ja Egyptissä on paljon venäläisinvestointeja -
ydinvoiman ja sotateknologian alueilla.
Kehittääkö Venäjä talousvalmiuksiaan edelleen, -
ja onko sillä talousyhteyksiä Israeliin?
Venäjä, tai ainakin osa siitä, ymmärtää, -
että kymmenen vuotta sitten kaavailtu "luonnonvaraimperiumi" -
ei toteudu geostrategisista, taloudellisista ja teknisistä syistä.
Siksi se keskittyy nyt uuden sukupolven teknologiaan, -
ja sitä kiinnostaa yhteistyö Yhdysvaltojen ja Israelin kanssa.
Se tarvitsee valtavia investointeja.
Israel on sille ehkä helpoin huipputeknologian lähde.
Ainakin osa Venäjän hallinnosta on valmis maksamaan sen hinnan.
Toinen kysymys on Kiina.
Uutisotsikoissa on nyt sillan avaaminen Amur-joen yli.
Se lisää Kiinan vaikutusvaltaa Kaukoidässä.
Venäjällä puhutaankin, -
että Venäjän Kaukoitä on lähes menetetty Kiinalle.
Alue, josta Neuvostoliitto ja Kiina taistelivat 50 vuotta sitten.
Israelkin on erikoisella tavalla mukana kuvioissa, -
koska juutalaisten autonominen alue lakkautetaan, -
jotta paikallisen eliitin olisi helpompi tehdä yhteistyötä Kiinan kanssa.
Kaikki venäläiset eivät todellakaan iloitse -
tästä kiinalaisprojektien vyörystä.
He ovat valmiita harkitsemaan -
suhteiden palauttamista Washingtoniin.
Siksi he tarvitsevat Israelia, ei vain sen teknologian vuoksi, -
vaan myös siksi, että se toimii osaltaan siltana Yhdysvaltoihin.
Muutama päivä sitten -
Ukrainan uusi presidentti sanoi virkaanastujaispuheessaan -
olevansa kiinnostunut Israelin avusta -
Ukrainan ja Venäjän suhteiden palauttamisessa.
Aika näyttää, mutta ilmeisesti pienellä maallamme -
on merkittävä osa näissä tapahtumissa.
Eversti Ben Shalom, -
pitääkö Peking Israelia Yhdysvaltojen jatkeena Lähi-idässä?
Ainakin Moskovassa Israelin katsotaan olevan -
jossain määrin USA:n vaikutusvallassa.
Käyttääkö Kiina sitä pelinappulana Washingtonin suuntaan?
En usko.
Kiinalaiset ymmärtävät kyllä tilanteen monimutkaisuuden -
ja strategisen liittomme USA:n kanssa.
Selitän yhä uudelleen kiinalaisille liikemiehille, -
että meidän on pienenä maana kunnioitettava USA:n toiveita.
Kiinalaiset eivät kuitenkaan pidä meitä USA:n jatkeena.
He pitävät Israelia ihmeenä.
Kiinalaiset eivät tule tänne vain strategisen sijaintimme takia, -
vaan myös, koska he uskovat teknologiseen potentiaaliimme.
He näkevät kykymme ja innovaatiokulttuurimme, -
ja he tulevat katsomaan, miten olemme sen tehneet.
Meillä on erilaiset ajattelutavat.
Meilläkin on paljon opittavaa kiinalaisilta, -
ja ihailemme heidän kulttuuriaan.
Kiinalaiset kunnioittavat pientä Israelia, -
jolta se voi oppia uutta hyötyäkseen siitä.
Kaikkihan näistä maista, Israel mukaan lukien, -
etsivät omaa pitkän tähtäimen etuaan.
Puhumme ystävistä ja liittolaisista, mutta Kiinalla on selvät intressit, -
ja Israel on sille hyödyllinen työkalu.
Israel on kypsempi kuin ennen.
Ennen jaoimme maailman hyviin ja pahoihin.
Lopultakin voimme puhua kaikille ja olla kaikkien ystävä.
Voimme ylläpitää suhteita Moskovaan, Pekingiin ja Washingtoniin, -
kunhan ymmärrämme suhteiden mutkikkuuden ja arkaluontoisuuden.
Ne ovat todellakin mutkikkaita.
Yhdysvallat on vihainen Israelille siitä, -
että Kiinasta on tullut nopeimmin kasvava investoija -
Israelin huipputeknologia-alalla.
Se ostaa miljoonilla dollareilla osakkeita ja mikrosiruja.
Jopa Intel on tehnyt ennätyksellisen paljon kauppoja Kiinaan.
Se on herättänyt huolta USA:n hallinnossa, -
jolla on Kiinan kanssa kiistoja -
liittyen kauppaan ja televiestintäteollisuuteen.
Onko Yhdysvallat tosiaan niin huolissaan -
Kiinan kasvavasta vaikutusvallasta, -
että se voi vahingoittaa USA:n ja Israelin strategista liittoa?
Elämme teknologiajättien aikaa. Google jo mainittiinkin.
Apple, Microsoft.
Näitä amerikkalaisyhtiöitä -
on pidetty monikansallisina, -
aivan kuin niillä ei olisi minkäänlaisia kansallisia siteitä -
mihinkään pääkaupunkiin tai lainsäädäntöön.
Se kupla puhkesi muutama vuosi sitten, -
kun Euroopan unioni alkoi sakottaa niitä -
niiden rikkoessa maiden lakeja, -
ja Trumpin hallinto puuttui asiaan.
Avainsana on riippuvuus.
Jokainen suurlähettiläs tietysti kannustaa investointeihin.
USA:n suurlähettiläs kehottaa aina El Alia ostamaan Boeingilta -
Airbusin sijaan.
Myös kompensaatiokauppoja tehdään.
Kiinalaiset eivät kuitenkaan erottele kansallisia ja yksityisiä yhtiöitä.
Heidän yksityisyhtiöidensä pitää noudattaa -
kansallisen turvallisuuden lakeja.
Perustuslain toisen lisäkohdan mukaan...
Se on vain juridiikkaa.
Sille on seurauksensa.
Vaikka ne löytäisivät porsaanreiän, ne palautetaan ruotuun.
Tämä liittyy siihenkin, mistä Reuven puhui, -
Israelin aiempiin käsityksiin Neuvostoliitosta ja Yhdysvalloista.
Kun Israel perustettiin, supervaltoja oli vain ne kaksi.
Britannia ei enää ollut kolmantena.
Zeev voi kertoa siitä asiantuntevammin.
Putin on monessa mielessä kommunistihallinnon perijä.
Venäjä kokee olleensa saarrettu osapuoli, -
se, jota on loukattu.
Se on pelännyt vallankaappausyrityksiä.
Yhdysvalloilta meni 15 vuotta Neuvostoliiton perustamisesta, -
ennen kuin se tunnusti Moskovan ja lähetti sinne suurlähettilään.
Nato, CENTO, SEATO ja muut puolustusliitot -
ympäröivät Venäjää, -
ja siksi Venäjä koukkasi Lähi-itään auttamaan Egyptiä, Syyriaa ja Irakia.
Nyt sitä riippuvuussuhdetta ei enää ole.
Arabimaat selviävät ilman Venäjää, lukuun ottamatta Assadin hallintoa.
Israelilla on osansa pelattavana tässä pelissä.
Sen on vain varottava suututtamasta isoja pelureita.
Olen täysin samaa mieltä.
Kuten Reuven sanoi, -
Israel pystyy puhumaan kaikille -
ja tekemään yhteistyötä -
Pekingin, Moskovan, Washingtonin, Euroopan pääkaupunkien, -
ja arabipääkaupunkien kanssa.
Se ei kuitenkaan vielä tarkoita liittosuhdetta.
Peking ja Moskova eivät ole liittolaisiamme, -
vaikka Israelissa on 900 000 aktiivista äänestäjää, -
jotka ovat tulleet Neuvostoliitosta.
Gallupien mukaan vain 5 prosenttia heistä -
haluaisi Venäjästä strategisen liittolaisen USA:n sijaan.
Yhdysvallat pysyy siis pääliittolaisenamme.
Venäjää ei edes kiinnosta korvata Yhdysvaltoja Lähi-idässä.
Se haluaa vaikutusvaltaa Syyriassa ja muualla -
ajaakseen omia etujaan.
Se haluaa myydä teknologiaansa ja saada strategista valtaa.
Sisäisen tilanteensa takia se haluaa oikeastaan vetäytyä Lähi-idästä.
Se tahtoo kuitenkin ottaa tästä irti kaiken, minkä voi.
Se ei halua upota liikaa Ukrainan, Syyrian ja Libyan asioihin.
Mutta pystyykö länsi tarjoamaan Venäjälle tarpeeksi?
Washington pystyy ratkaisemaan Pekingin ongelman.
Se kuulosti ironiselta, -
mitä Zeev sanoi 900 000 venäjänkielisestä israelilaisesta.
He olivat Neuvostoliiton juutalaisia, joita epäiltiin kaksoislojaalisuudesta.
Olihan Israel heidän kulttuurinen ja uskonnollinen keskuksensa.
Nyt kun he ovat täällä, Moskova toivoo heiltä kaksoislojaalisuutta, -
uskollisuutta myös vanhaa kotimaataan kohtaan.
Mikä hassumpaa, -
eräät Israelin hallituksessakin uskovat siihen.
Pystymmekö me hyödyntämään tätä tilannetta omaksi eduksemme, -
vai pitäisikö meidän jättäytyä ulkopuolelle -
ja jättää ongelmat isojen poikien hoidettaviksi?
Paras vaihtoehto on varmaankin jotain siltä väliltä.
Eräs tapaus on CIA:n paljastama Jonathan Pollard.
Venäläiset yrittivät parantaa tapauksella neuvotteluasemiaan.
Emme mene siihen nyt.
Eversti Ben Shalom, mitä on edessä lähitulevaisuudessa?
Käyttävätkö suurvallat Lähi-itää jatkossakin -
globaalien etujensa ajamiseen?
Ottaako joku niistä Lähi-idän haltuunsa?
Venäjä on ylittänyt itsensä -
USA:n politiikan seurauksena.
Se ei oikeasti ole näin suuri uhka.
Kiina on varteenotettava mahti. Sillä on tulevaisuuden tajua.
Se on tulossa tänne voimalla, ja siihen USA keskittyy jatkossa.
Lähi-itä on yhä tärkeä, mutta ei niin tärkeä kuin 30―40 vuotta sitten.
Israelin ei pidä yrittää toimia Venäjän ja USA:n välittäjänä.
Sen pitäisi käyttää Venäjää välittäjänä Iranin suuntaan.
Kiitos, professori Hanin, herra Oren ja eversti Ben Shalom!
Kiitos katsojillekin, näkemiin tiistaihin!
Suomennos: Hannele Lehtoranta