Tervetuloa Jerusalem studioon!
Iranin pyrkiessä laajentamaan -
vaikutusvaltaansa Lähi-idässä -
kotimaan laiminlyönnit heikentävät maan kykyä selvitä -
sitä koettelevista luonnonkatastrofeista.
Käyttävätkö Iranin viholliset hyväkseen sen heikkoutta?
Siitä keskustelevat -
tohtori Eldad Pardo Impact SE:stä ja Heprealaisesta yliopistosta, -
analyytikkomme Amir Oren -
ja Jossi Melmen, tiedustelu- ja turvallisuusanalyytikko.
Herra Oren, kertoisitteko Iranin viimeaikaisista tapahtumista?
Iran on aina kärsinyt maanjäristyksistä.
Šaahin aikaan israelilaisasiantuntijat -
auttoivat sitä selviämään niistä, -
siis ennen islamilaista tasavaltaa.
Maaliskuun lopusta lähtien Irania ovat piinanneet tulvat.
Rankkasateet aiheuttivat tulvia Luoteis-Iranin kaupungeissa, -
esimerkiksi kauniissa Shirazin kaupungissa, -
jossa vierailin kauan sitten ennen vallankumousta.
Matkustin kaunista reittiä Teheranista etelään Isfahaniin ja Shiraziin.
Sen pohjoispuolella oleva Khuzestankin on kärsinyt tulvista, -
Ahvazin alue.
Kymmeniä ihmisiä on hukkunut.
Satoja tuhansia on joutunut saarroksiin ja kodittomiksi.
Satoja teitä ja siltoja on tuhoutunut.
Hallitus ei pysty auttamaan väestöä.
Se paljastaa hallinnon heikkouden ja sisäisen haavoittuvuuden -
samalla kun se levittelee kunnianhimoisesti lonkeroitaan -
Jemeniin, Libanoniin, Syyriaan ja etenkin Irakiin.
Iranin ja Irakin sotilasjohtajat tapasivat hiljattain.
Iranin sotilasjohtaja sanoi, että Irak auttaa Irania ilmatorjunnassa.
Hän pelkää siis, -
että USA:n tai Israelin hävittäjät lentävät Irakin yli Iraniin.
Iranin kunnianhimoiset hankkeet ulkomailla, -
joita johtavat enimmäkseen Vallankumouskaartin Quds-joukot, -
ovat ristiriidassa -
Iranin sisäisten, kolmannen maailman ongelmien kanssa.
Irakin ei ole helppo täyttää niitä lupauksia, -
koska USA:n aseet ovat ylivertaiset.
Tohtori Pardo, Iranilla on ollut sisäisiä vaikeuksia jo pitkään.
Se on kärsinyt kuivuudesta vuosia.
Se on tuonut hallinnolle suuria haasteita.
Tietyillä alueilla on pulaa juomavedestäkin.
Iranin eri alueilta suuntautuu massamuuttoa Teheraniin.
Viimeisimmän kuukauden aikana katastrofi vaihtui toiseksi.
26 tai 27 Iranin 31 provinssista on täysin tulvien vallassa.
Paljon ihmisiä on joutunut saarroksiin, kuten herra Oren sanoi.
Onko Iranin huomio kääntynyt Lähi-idän hankkeista -
sisäisiin ongelmiin, -
joista sillä on selvästikin ollut vaikeuksia selvitä?
Käynnissä on ankara sota -
ydinsopimuksen solmimisesta lähtien -
heinäkuussa 2015.
Toisella puolella ovat korkein johtaja ja Vallankumouskaartin Suleimani, -
jotka rakentavat imperiumia ydinsopimuksen tuomilla eduilla.
Iranin perustuslakihan puhuu maailman valloittamisesta -
ja yhdistämisestä šiialaisuuden alle.
Toisella puolella ovat käytännönläheisemmät ihmiset, -
jotka haluavat keskittyä sisäisiin ongelmiin.
Yhdysvallathan vetäytyi ydinsopimuksesta -
vasta pitkän ajan kuluttua sopimuksen solmimisesta.
Iran olisi voinut muuttaa linjansa -
koskien ballistisia ohjuksia, Lähi-itää ja terrorismia, -
mutta se ei tehnyt sitä.
Iranin sisäinen paine kasvaa. Miten se selviää siitä?
Viime viikkoina öljynhinnat ovat nousseet, -
ja Iranin kovan linjan väki on tulkinnut sen niin, -
että pakotteiden kanssa voi elää.
Hallinto on tavallaan aina elänyt pakotteiden kanssa, -
ja se pitää niistä, koska ne tuovat hätätilan tuntua, kuten tulvatkin.
Hätätila tekee hyvää totalitaariselle hallinnolle.
Mutta miten väestö ja muu maailma tulkitsevat tilanteen?
Herra Melmen, USA:n ulkoministeriön Iran-edustaja Brian Hook sanoi -
ulkoministeriön tiedotustilaisuudessa, -
että USA:n pakotteet ovat tuottaneet tulosta.
Iran ei pysty rahoittamaan monia Lähi-idän liittolaisiaan.
Hizbollah on ollut Iranin ulkopolitiikan kulmakivi, -
mutta se on menettänyt suuren osan vuosibudjetistaan.
Se on jopa pyytänyt kannattajiltaan tukea toimintansa rahoittamiseksi.
Jemenissä ja Irakissa Iran ei ole pystynyt täyttämään lupauksiaan.
Miten paljon kotimaan katastrofit vaikeuttavat entisestään -
Iranin hankkeita ulkomailla?
Iranin johto on jakautunut.
Iranilla on itsetutkiskelun paikka.
Miten se voisi yhdistää -
laajentumispolitiikkansa -
ja ponnistelunsa maailman šiiojen yhdistämiseksi -
taloustoimenpiteisiin pakotteista selviämiseksi?
Samasta syystä Iran joutui polvilleen -
ja solmi lopulta ydinsopimuksen heinäkuussa 2015.
Usein unohdetaan, että Iran neuvotteli 3―4 vuotta, -
ei hyvässä uskossa, vaan pahassa, -
ja kieltäytyi sopimuksesta -
USA:n, Iso-Britannian, Venäjän, Kiinan, Saksan ja Ranskan kanssa.
Lopulta Iran pakotettiin neuvotteluihin.
Iranilla oli silloin samoja ongelmia kuin nyt.
Nyt päälle tulevat vielä tulvat ja muut luonnonkatastrofit.
Ne ovat koetelleet Irania vuosisatoja, -
mutta niistä on nyt tullut entistäkin vaikeampia.
Iran on jo ottanut pieniä askelia, -
jotka kertovat yrityksistä keskittyä enemmän sisäisiin ongelmiin.
Se vähensi joukkojaan Syyriassa.
Se veti pois Syyriasta 200―300 Quds-joukkojen sotilasta.
Se vähensi rahoitusta Hizbollahille, joka on vakavassa talouskriisissä.
Iran yrittää pärjätä viimeiseen asti, mutta sen on pian tehtävä päätös.
Herra Oren, Yhdysvallat pitää Vallankumouskaartia terrorijärjestönä -
ja lisännyt sen mustalle listalleen.
Siksi USA:n laki määrää sille lisäpakotteita -
jo olemassa olevien Quds-joukkojen pakotteiden lisäksi.
Iran ei tietenkään ottanut tätä päätöstä ilolla vastaan.
Se uhkasi määritellä puolestaan USA:n armeijan terrorijärjestöksi.
En tosin tiedä, mikä vaikutus sillä voisi olla Yhdysvaltoihin.
Mitä on meneillään?
Iran on haavoittuvainen pakotteiden edessä.
Siksi suurvaltojen yhteisponnistelut ainakin vuodesta 2010 lähtien, -
vastoin pääministeri Netanjahun tahtoa, -
mutta tuolloisen presidentti Obaman tuella, -
saivat Iranin allekirjoittamaan ydinsopimuksen.
Rintama oli kuitenkin silloin yhtenäinen.
Yhdysvallat seisoi Euroopan, Kiinan ja Venäjän rinnalla, toisin kuin nyt.
USA:n valtionvarainministeriö ja ulkoministeriö -
ovat ilmeisesti erimielisiä terrorijärjestölistasta.
Valtionvarainministeriö haluaisi antaa pakotteita koko porukalle, -
mutta ulkoministeriö on varovaisempi.
Kasvattaisiko se jännitteitä?
Oman on jo sopinut valmiuksien lisäämisestä Yhdysvaltojen kanssa.
USA valmistautuu yhteenottoon Iranin kanssa Hormuzinsalmella.
Sitä ei tarvitsisi tehdä juuri nyt.
Iranilaiset miettivät, onko heillä aikarajaa.
Tämä on tietysti yleistämistä, koska he ovat jakautuneet kahtia, -
mutta he kysyvät, kannattaako heidän nyt lähteä sotaan Trumpia vastaan?
Pitäisikö heidän odottaa Trumpin poistumista vallasta?
Ballistinen ohjusohjelma, Jemen ja muut voi jäädä odottamaan.
USA:n demokraattivaltainen edustajainhuone -
on jo yrittänyt rajoittaa Trumpin mahdollisuuksia -
auttaa saudeja Jemenissä siviiliuhrien takia.
Teheranissa ehkä uskotaan, että aika on heidän puolellaan.
Iranin ulkoministeri Zarif sanoi, -
että Trump noudatti pääministeri Netanjahun ohjeita.
Ja Zarif erosi, mutta palasi sitten virkaansa.
Maltillisia ei siis ole vielä kukistettu.
Tohtori Pardo, -
miten paljon Iranin toimenpiteet rajoittavat sen kykyä uhata Israelia?
Olennaista on se, mitä tapahtuu pitkällä aikavälillä.
Saako Iran ydinaseita ja ohjuksia, -
jotka uhkaavat Eurooppaa ja ehkä Yhdysvaltojakin?
Saako se paljon rahaa maailmanlaajuisella kaupankäynnillä?
Jos silloin muutamassa länsimaassa on Israel-vastainen hallinto, -
Israel joutuu paikallisen imperiumin saartamaksi.
Viime viikkoina Israel on iskenyt yhä useammin -
Iranin asekuljetuksiin Syyriassa ja Libanonissa.
Onko maiden yhteenotto mahdollinen lähitulevaisuudessa, -
kun Iran ei pysty huolehtimaan omasta yhteiskunnastaankaan?
Iranille itselleen olisi parasta tehdä jonkinlainen sopimus.
Uusien pakotteiden yksi tarkoitus on turvata pakotteiden jatkuminen -
siltä varalta, että demokraatit voittavat vuonna 2020.
Ydinsopimuksen kohdalla kävi niin, -
että Iran suostui sopimukseen vain ydinohjelmasta, -
ei ohjuksista eikä terrorismista.
On täysin legitiimiä asettaa Iranille pakotteita muista kuin ydinohjelmasta.
USA:n hallinto päätti kuitenkin asettaa pakotteita ydinohjelmasta, -
koska se haluaa neuvotella siitä ennen sopimuksen umpeutumista.
Ydinsopimushan on yhä voimassa Iranille ja muulle maailmalle.
Nyt on aika tehdä uusi sopimus, -
ja siihen tarvitaan kasvavaa painostusta Irania kohtaan, -
koska Iranin radikaalit uhkailevat jatkuvasti.
Herra Melmen, -
Israelin puolustusvoimat muutti julkisen strategiansa -
toisen tai kolmannen tason reagoinnista -
mahdolliseen suoraan yhteenottoon Hizbollahin kanssa.
Se myös määritteli Hizbollahin ja sen tukijan Iranin -
Israelin suurimmaksi uhaksi.
Ovatko viimeaikaiset tapahtumat vähentäneet sitä uhkaa?
Iranin uhka on vain kasvanut ydinsopimuksen solmimisen jälkeen.
Ennen vuotta 2015 Iranista ei ollut tätä suoraa linjaa Israeliin.
Sen jälkeen, kun Iran laajensi läsnäoloaan Syyriassa, -
iranilaiset ovat tulleet paljon lähemmäs Israelin rajaa.
Vuoteen 2015 asti Israelia vastassa oli vain Hizbollah -
Iranin hyökkäystukikohtana tällä alueella.
Nyt Israelia vastassa on kaksi rintamaa: -
Libanon ja Hizbollah, sekä iranilaisjoukot Syyriassa.
Siksi Israelin taktiikka, jonka Venäjä on hyväksynyt, -
on pommittaa Iranin tukikohtia, raketteja ja verstaita Syyriassa.
Israel käyttää siis taktiikkaa, -
jonka Syyrian sodan aiheuttama kaaos on mahdollistanut.
Tavoite on estää Iranin läsnäolo Syyriassa.
En usko sen onnistuvan.
Iranilla on pitkä historiallinen perspektiivi.
Israel on onnistunut vähentämään Iranin läsnäoloa Syyriassa -
ja saanut sen harkitsemaan uudelleen toimintaansa siellä, -
mutta pitkällä aikavälillä sen tavoite on muodostaa šiialainen puolikuu -
Iranista Irakin ja Syyrian kautta Libanoniin ja Välimerelle.
Mutta sanoitte itsekin, -
että Iran on vetänyt joukkojaan pois Syyriasta, -
ja että se ei pysty toteuttamaan laajentumisstrategiaansa -
USA:n pakotteiden ja sisäisten ongelmien takia.
Se pulma Iranilla nyt on, -
mutta ei se ole luopunut pitkän tähtäimen unelmastaan.
Sillä on nyt kriisi kotimaassa, -
ja siksi se yrittää jotenkin selvitä tästä nuorallatanssista -
sisäisten paineiden, budjetti- kysymysten ja pakotteiden keskellä.
Iranissa on kuitenkin yhä vahvoja voimia, -
jotka kannattavat Iranin laajentumisunelmia.
Iranin radikaaleilla on -
niin monta rintamaa hoidettavanaan, -
että he valitsevat helpoimman tien.
Kun vastassa on ylivertainen voima, -
kuten Israelin armeija, -
he hakeutuvat muille näyttämöille, kuten Venezuelaan.
Venäjä ja Iran tukevat Maduroa presidenttikriisissä -
härnätäkseen Yhdysvaltoja.
Maduron ulkoministeri vieraili juuri Syyriassa ja Iranissa -
vahvistamassa liittolaissuhteita.
Kun presidentti Trump astui virkaan, -
hän käyttäytyi kuin kemian tai fysiikan alkeiskurssilainen.
Hän teki yksinkertaisen kokeen, jossa hän poisti yhden ainesosan -
ja toivoi uudenlaista tulosta.
Se ainesosa oli ydinsopimus.
Osia on kuitenkin hyvin monta.
Yksi niistä on kongressin painostus häntä vastaan.
Hänen liittolaisensa eivät tue häntä, -
koska he eivät pidä siitä, mitä hän tekee muissa asioissa, -
joilla ei ole mitään tekemistä Iranin kanssa.
Trumpin Iran-politiikkaa ei siis voi tarkastella -
erillään kaikesta muusta.
Trumpin toimenpiteet ovat kuitenkin tuottaneet uusia tuloksia.
Mutta eurooppalaiset ovat kehittäneet vaihtoehtoisen mekanismin.
Se rajoittuu humanitaarisiin tuotteisiin.
Sen teho voi olla rajallinen, -
mutta se viestii Trumpille, etteivät he noudata hänen käskyjään.
Iranin ongelma on, -
että sen imperialistiset unelmat ovat ristiriidassa -
sen kansallisten unelmien kanssa.
Kansalliset unelmat eivät ole sidoksissa laajentumispyrkimyksiin, -
joiden uskon epäonnistuvan.
Iranin sisäisessä keskustelussa puhutaan menetetyistä tilaisuuksista.
Iranista olisi voinut tulla yksi johtavista teollisuusmaista.
Iranilaiset ovat näyttäneet kykynsä sotateollisuudessa.
Siitä olisi voinut tulla sellainen kuin Etelä-Korea tai Indonesia.
Olisi voinut, mutta šaahin aikaan -
se oli yksi maailman korruptoituneimmista maista.
Ja on edelleen. ― Niin tietysti.
Niin, mutta šaahin aikaan sen talouskasvu oli todella nopeaa -
varsinkin 1960-luvulla ilman öljyä, -
mutta myös 1970-luvulla öljyn kanssa.
Šaahin romahdus johtui hänen menestyksestään -
kaikessa muussa paitsi politiikassa.
Se on paradoksaalista, mutta Iranilla meni liian hyvin.
Maan poliittinen järjestelmä ei pystynyt käsittelemään -
talous- ja koulutuskehitystä.
Nykyään tilanne on toinen.
Hallinto hyväksytään laajalti, -
ja maassa on monia poliittisia mekanismeja.
Se ei ole täydellinen diktatuuri.
Iran on kuitenkin suljettu maailmalta, -
eikä siellä ole vapaita markkinoita, sananvapautta -
eikä avointa poliittista järjestelmää.
Se pysyy kolmannen maailman maana, -
eikä se ole edes sen kärkipäässä.
Tilanne on mutkikas, -
koska monet Lähi-idän maat -
haluavat ulkoisia uhkia -
käsitelläkseen sisäisiä ongelmia ja saadakseen väestön tuen.
Näin on Israelinkin kohdalla.
Hallituksemme on jatkuvasti liioitellut Iranin uhkaa.
Iran ei ole mielestäni eksistentiaalinen uhka -
juutalaisten olemassaololle kansallisessa kotimaassaan.
Iranin hallinto tekee samoin saadakseen väestön tuen.
"On hätätila! Olemme uhattuna, ja siksi meidän on yhdistyttävä!"
Samoin tekevät sunnimaat, erityisesti Saudi-Arabia, -
joka etsii "kansallista identiteettiään" -
ja tekee reformeja, jotka vain pahentavat tilannetta.
Kuulostaa hieman ristiriitaiselta.
Onhan tunnettua, että Iran havittelee ydinaseita, -
jotka olisivat eksistentiaalinen uhka Israelille.
Iran on julistanut Israelin yhdeksi ydinohjelman kohteista.
Iran levittäytyy sotilaallisesti eri alueille, -
ja sen perustuslaillinen tavoite on levittää šiialaista uskontoa.
Se levittää oppiaan koko maailmaan.
Miksi Israelin huolet olisivat turhia?
Israel on erittäin pieni maa, jolla on paljon turvallisuushaasteita, -
myös eksistentiaalisia.
Miksi Iranin uhasta puhuminen on mielestänne liioittelua?
Sitä uhkaa liioitellaan.
Ideologisesti Iran ei tietenkään tunnusta Israelin valtiota -
eikä hyväksy sitä kansainväliseen yhteisöön.
Uhan liioittelemisesta on kuitenkin hyötyä poliitikoille, -
niin Israelissa, Iranissa kuin Saudi-Arabiassakin.
En aliarvioi Iranin tavoitteita ja uhkaa.
Iran on sekaantunut sotiin ja lietsoo ongelmia, mutta sitä ei pidä liioitella.
Kun näemme ballistisia ohjuksia, joissa lukee "kuolema Israelille", -
pitäisi ehkä harkita uhan ottamista todesta.
Israelin pitää hyödyntää suhteitaan Putiniin ja yrittää puhua Iranille.
Kiitos, tohtori Pardo, herra Oren ja herra Melmen!
Kiitos katsojillekin, näkemiin tiistaihin!
Suomennos: Hannele Lehtoranta