Tervetuloa Jerusalem studioon!
Israelin äänestyspaikat -
sulkeutuvat pian.
Lopulliset tulokset selviävät todennäköisesti vasta huomenna.
Tiettyjä trendejä on kuitenkin ollut nähtävissä viime kuukaisina.
Kovin kamppailu on käyty istuvan pääministerin Benjamin Netanjahun -
ja entisen esikuntapäällikön Benny Gantzin välillä.
Israelin poliittisesta tilanteesta keskustelevat -
Dan Diker Jerusalemin poliittisesta tutkimuskeskuksesta, -
analyytikkomme Amir Oren, -
Mitchell Barak, Keevoon-ryhmän johtaja, -
sekä reservin everstiluutnantti Reuven Ben Shalom, -
kulttuuristrategi ja Jerusalem Postin kolumnisti.
Herra Oren, avaisitteko aiheen?
Tänään valitaan Israelin parlamentti.
Millaisia merkkejä on ilmassa?
Tänään huokaistiin helpotuksesta, -
koska vaalikampanjointi on ohi.
Se on ollut kuluttavaa ja ehkä julmaakin.
Se on ollut loanheittoa todellisten asioiden käsittelyn sijaan.
Onneksi olemme jo kalkkiviivoilla.
Aiemmissa vaaleissa -
vaalipäivän viimeiset tunnit ovat olleet ratkaisevia.
Ihmiset ovat lähteneet silloin toimistoistaan tai kodeistaan -
ja menneet äänestämään.
Mainitsen sen siksi, -
että päivän aikana tulee virheellisiä väliaikaistuloksia -
ovensuukyselyiden pohjalta.
Pian nähdään, -
pysyykö Netanjahun johtama Likud-keskeinen koalitio voimissaan, -
vai onko kannatusta siirtynyt viime päivinä -
kenraali Gantzin johtamiin Sinivalkoisiin, -
joiden joukossa on myös hänen kaksi edeltäjäänsä -
ja siviilitaustainen poliittinen johtaja Jair Lapid.
Mikäli niin on käynyt, saako Gantz niin paljon ääniä, -
että häntä voidaan suositella presidentti Rivlinille, -
joka valitsee hallituksen ensisijaisen muodostajan?
Herra Diker, -
Israelin kaksi suurinta puoluetta keskittyvät turvallisuuskysymyksiin, -
hallitseva Likud ja Sinivalkoiset, joka on oikeastaan puolueliitto.
Pienemmät puolueet keskittyvät sosiaaliasioihin.
Osa niistä tosin yrittää tuoda esiin puolustuksellisia näkökohtia, -
koska Israelin vaalien ykkösteema on aina turvallisuus.
Onko siitä etua jommallekummalle puolelle?
Vaikea kysymys, -
koska tämä vaalitaistelu on ollut -
yksi omituisimmista -
ja likaisimmista vuosiin.
On ironista, että samaan aikaan strategiset ja eksistentiaaliset uhat -
koskettavat jokaista israelilaista.
Ne ovat Iranin tukema Hizbollah, itse Iran Syyriassa -
ja Iranin tukema Hamas Gazassa.
Kaikki ne kolme rintamaa ovat nyt kiihtymässä.
Keskusteltavana olisi siis oikeitakin asioita.
Siksi ensikertalaisten puolueidenkin, -
jotka saavat gallupien mukaan ehkä viitisen paikkaa, -
ensisijainen kysymys on turvallisuus.
Se määrää koalition kokoonpanon.
Herra Barak?
Pääosassa on turvallisuus ja johtajuustaistelu.
"Kahden suuren puolueen taistelu" alkoi yllättäen, -
koska Gantzin puoluetta ei ollut olemassakaan -
muutama kuukausi sitten.
Tasaväkinen kisa tekee näistä vaaleista kiinnostavat.
Israelissa ei välttämättä äänestetä -
suoraan haluttua ehdokasta, -
vaan täällä äänestetään strategisesti.
"Haluan Netanjahun, joten äänestän Bennettiä" tai toisinpäin, -
jotta neuvotteluihin saadaan vahva kansallis-uskonnollinen edustus.
Tai Netanjahua äänestetään vain siksi, että hän muodostaisi koalition, -
vaikka kannattettaisiin keskustavasemmistoa.
Tai Sinivalkoisia äänestetään, koska Netanjahu voittaa joka tapauksessa.
Täällä ajatellaan ehkä liikaa.
Puolueiden vaalikynnyskin aiheuttaa huolta.
Eversti Ben Shalom, tunnette hyvin sekä Netanjahun että Gantzin.
Olette työskennellyt tiiviisti Benny Gantzin kanssa.
Miten yksimielisiä nämä kaksi johtajaa ovat?
He ovat esittäneet samansuuntaisia ajatuksia siitä, -
miten Israelin haasteisiin tulisi vastata.
Tähän asti he ovat uskotelleet meille ajattelevansa täysin eri lailla.
Gantz on sanonut, että tämä hallitus on tehnyt kaiken väärin, -
ja hän tekisi kaiken toisin.
Suuri salaisuus paljastuu huomenna: Lähi-itä on sama kuin ennenkin.
Uhat ja rajoitteet eivät ole muuttuneet.
Lieberman lupasi aikoinaan tuhota Hamasin 48 tunnin sisällä.
Nyt Bennett lupaa lyödä Hamasin -
heti kun saa tilaisuuden.
Mutta jos hänestä tulee puolustusministeri, -
hän saa vastuun ja kaikki ongelmat niskaansa.
Silloin hän tajuaa realiteetit.
Ei heissä loppujen lopuksi ole eroa.
Gantz oli esikuntapäällikkö Netanjahun hallituksen aikaan.
Puolustusministerikin oli Netanjahun puolueesta.
He tekivät hyvää yhteistyötä.
Miksi Gantz toimisi yhtäkkiä aivan toisin?
Kaikenlaisia iskulauseita heitellään.
Vasemmisto aikoo "irrottautua palestiinalaisista".
Eihän se onnistu. He ovat naapureitamme.
He ovat erilaisia johtajia, joilla on erilaiset kokemukset.
Gantz on itse asiassa kokematon. Hän teki virheitä kampanjansa aikana.
Kokematon poliitikko saakin tehdä virheitä.
Pääministerinä hän tekisi lisää virheitä.
Hyvä johtaja ottaa niistä vastuun ja oppii niistä.
Vahva demokratia kestää kyllä sen.
Israel on pieni ja tiivis yhteisö.
Monet tuntevat toisensa koulusta, armeijasta ja eri elämänaloilta.
Benny Gantzin naapurina on ollut Israel Katz, -
joka oli vieraanamme täällä muutama kuukausi sitten.
He asuivat samassa Kfar Achimin maatalousyhteisössä Etelä-Israelissa.
Kun Gantz mietti politiikkaan lähtemistä, -
hän ei halunnut omaa puoluetta, vaan alkoi hakea paikkaansa.
Hän lähestyi naapuriaan Katzia, joka on Likudin johtajia, -
toisen tason johtajia, koska vain Netanjahu on ensimmäistä tasoa.
Katz on kuitenkin mahdollinen seuraaja, jos Netanjahu joutuu sivuun.
Gantz kysyi Katzilta, hyväksyttäisiinkö hänet Likudissa.
Hän määritteli linjansa "Työväen- puolueen keskeltä Likudin keskelle."
"En ole Työväenpuoluen vasemmalla laidalla, -
enkä Likudin oikealla laidalla, mutta sopisin mukaan keskustalaisena."
Hän ei tietenkään sanonut juuri näin kampanjansa aikana, -
mutta hän korosti olevansa keskellä Israelia -
ja siten pystyvänsä koalitioon sekä Työväenpuolueen että Likudin kanssa.
Mitä tahansa siis kuulemmekin muutaman tunnin kuluttua, -
tulossa on joka tapauksessa Likudin ja Sinivalkoisten koalitio, -
sellainen kuin Shamirilla ja Peresillä oli vuosina 1984―1988.
Herra Diker, onko mahdollista, -
että Netanjahun syytteet hylätään, -
ja Likud ja Sinivalkoiset liittyvät samaan koalitioon?
Sinivalkoiset ja Likudin muut jäsenet ovat monin tavoin varautuneet -
siihen skenaarioon, ettei Netanjahu ole vallassa, -
ja siihen, että hän on vallassa ehkä vuoden, -
kunnes syytteeseenpano tulee voimaan kuulemisen jälkeen.
Jos Netanjahu kuitenkin saa presidentti Rivliniltä -
etuoikeuden koalition muodostamiseen, -
Sinivalkoiset on houkutteleva kumppani, -
koska pienpuolueita on paljon, ja jokaisesta tulee valtava taakka.
Niillä on kullakin omat vaatimuksensa ja rajoituksensa.
Sinivalkoiset kiinnostavat Netanjahua toisestakin syystä.
Mitchell Barak kertoi tämän ennen ohjelman alkua.
Netanjahu haluaa aloittaa mahdollisen viidennen kautensa -
yhdistävänä johtajana, -
kuten aikoinaan pääministeri Sharon, joka siirtyi äärioikeistosta keskustaan.
Olmert siirtyi Likudista jopa keskustavasemmistoon.
Netanjahu voi yhdistää maan -
kansallisella yhteishallituksella Sinivalkoisten kanssa.
Jos hän selviää oikeusongelmistaan, -
mikä ei näytä nyt todennäköiseltä, -
mutta jos hän kuitenkin selviää, -
niin lähivuosien tavoite on päästä presidentti Rivlinin seuraajaksi.
Hän siirtyisi suoraan pääministeristä presidentiksi seitsemäksi vuodeksi, -
ja viettäisi sitten hienot 80-vuotisjuhlat.
Se on tietysti pelkkää spekulaatiota. Herra Barak, mitä mieltä olette?
Netanjahu on ollut varsinkin tässä vaalitaistelussa -
yksi Israelin polarisoivimmista ja negatiivisimmista hahmoista.
Nyt hän voi kääntää sen ympäri liittoutumalla Sinivalkoisten kanssa -
ja puhua yhtenäisyyden tärkeydestä.
Hän ei halua joutua Juutalainen koti -puolueen kiristämäksi.
Kulissien takana molemmat ovat jo suostuneet yhteishallitukseen.
He puhuvat jo siitä, mitä salkkuja toinen puolue ei saa.
Pienpuolueet puhuvat "pääministerin epäonnistumisesta Gazassa".
Mihin hän tarvitsee Bennettin pikkupuoluetta ja Juutalaista kotia?
Hänen pitää pystyä hallitsemaan. Hän tarvitsee rauhaa ja tukijoita.
Vaikka hän saisikin syytteet, hän voi hallita tuomioon asti.
Eversti Ben Shalom, -
Sinivalkoisten puolueohjelma on samanlainen kuin Likudin.
Ihmettelevätkö israelilaiset tänään äänestäessään, -
kumpaa äänestää, kun ne ovat niin samanlaisia?
Ratkaisu on henkilökohtainen.
Jos olet Likudin ja Netanjahun kannattaja, -
uskot kaiken tämän olevan yhtä suurta salaliittoa.
Toisen puolen mielestä Netanjahu on korruptoitunein johtaja koskaan.
Tämä on tragedia, ja hänestä pitää päästä eroon.
Kyse ei siis ole siitä, -
että Netanjahu toimii vaikkapa Iranin suhteen toisin kuin Gantz.
Gallupeissakin voi olla vikaa.
Yhtäkkiä ilmestyivät Sinivalkoiset ja sinisilmäinen Benny Gantz, -
ja nekin, jotka eivät varsinaisesti vihanneet Netanjahua, ajattelivat, -
että hänen on aika väistyä.
Sitten kun tulee totuuden hetki yksin verhojen takana, -
gallupit ja todellisuus saattavat ollakin suuressa ristiriidassa.
Äänestäjät palaavat alkuperäiseen käsitykseensä, -
että Netanjahu on roisto tai että tämä on salaliitto häntä vastaan.
Juuri niin tapahtui vuonna 2016.
Likud oli häviämässä Työväenpuoleelle 5―6 paikalla, -
mutta siellä verhon takana ihmiset miettivät uudelleen, -
ja tilanne kääntyi.
Se kääntyi Bennettiltä Netanjahulle kampanjan viimeisinä päivinä.
Netanjahu sai tosiaan 30 paikkaa, kun Työväenpuolue sai 24, -
mutta ne äänet tulivat oikealta.
Herra Oren, -
ottavatko israelilaiset huomioon jokapäiväisiä huolenaiheitaan?
Viime perjantaina keskustelimme etelän turvallisuusuhasta -
ja siitä käsityksestä, että Iran on eksistentiaalinen uhka -
Israelin turvallisuudelle ja tulevaisuudelle.
Niin monet pikkuasiat ovat nyt hämärtäneet näkökenttää, -
että israelilaisten huomio on kääntynyt muualle.
Kuten sanotaan, äänestäjät kysyvät poliitikoilta: -
"Mitä olette tehneet hyväkseni viime aikoina?"
He eivät välitä siitä, mitä he tekivät kaksi vuotta sitten.
Heitä kiinnostaa vain viime kuukaudet ja se, -
voiko heihin luottaa lähitulevaisuudessa.
Siksi talousministeri Moshe Kahlon, -
joka uskoi ansaitsevansa parempaa, -
on menettänyt gallupien mukaan puolet kannatuksestaan.
Hän ei ehkä edes ylitä kynnystä.
Poliitikkojen saavutukset ja äänimäärä eivät välttämättä vastaa toisiaan, -
varsinkin kuin kisasta tuli lopulta vain Gantzin ja Netanjahun kaksintaistelu.
Lisäisin herra Orenin kommenttiin, -
että Netanjahu on ehkä Israelin taitavin poliitikko ja valtiomies -
50 vuoteen tai ehkä koskaan, -
jos nyt Ben Gurion jätetään pois laskuista.
Häntä vastassa on täysin kokematon poliitikko, esikuntapäällikkö Gantz.
Gantzin taidot ja saavutukset esikuntapäällikkönä -
ovat tietysti vaikuttavat.
Se on erittäin arvostettu asema sotilaskeskeisessä Israelissa.
Netanjahun nerokkuus on piillyt kyvyssä pitää koalitiot koossa.
Ennen Israelin koalitioiden keskimääräinen elinikä oli -
alle kaksi vuotta, vaikka hallituskausi on neljä vuotta.
Netanjahun kolmen viimeisen koalition keskimääräinen elinikä on -
melkein täydet neljä vuotta.
Se vaatii melkoista poliittista taitoa.
Sellainen taito puuttuu Gantzilta täysin.
Sisäpoliittinen ja kansainvälinen kommunikointi vaatii -
aivan erilaisia taitoja kuin mitä Gantzilla on.
On todella kysyttävä, mitä Israelilla on edessään, jos Gantz voittaa.
Herra Barak, kuten täällä aiemmin huomautettiin, -
ensimmäisellä kaudellaan Netanjahu oli kokematon.
No, olihan hän ollut varaulkoministeri, -
mutta sitä ei pidetä kovin korkea-arvoisena virkana.
Muistavatko israelilaiset, -
ettei Netanjahun ensimmäinen kausi ollut menestys?
Hän ei päässyt kauttaan loppuun ja kärsi suuren tappion vaaleissa.
Ehud Barakista tuli tosin myöhemmin Netanjahun puolustusministeri.
Ovatko israelilaiset valmiita luopumaan tutusta ja turvallisesta -
ja antamaan maan ohjakset kokemattomalle Benny Gantzille?
Toisin kuin amerikkalaiset, -
Israelilaiset eivät mielellään heitä arpaa.
Netanjahu ei ole vain kokenut diplomaatti toisin kuin Gantz.
Hän on niitä harvoja johtajia, joilla on hyvät suhteet Trumpiin.
Trump on jo toiminut kuin Likudin mies Valkoisessa talossa.
Harva voi myöskään kehuskella hyvillä suhteilla Vladimir Putiniin.
Kellään muulla maailmassa ei ole niitä molempia.
Monet etelässä asuvat ja muut vähäosaiset sanovat, -
että kerrankin meillä on johtaja maailmannäyttömöllä.
Israelilaiset ovat ylpeitä hänestä.
Saa hän syytteet tai ei, israelilaiset pysyvät hänen takanaan.
Toivon, että seuraava pääministeri olisi 35-vuotias nainen.
Israelin on kypsyttävä aikuiseksi. Se on 70-vuotias valtio.
Meillä ei ole eksistentiaalista uhkaa, vielä.
Sitä ei ehkä tulekaan, -
koska Israelin ja Yhdysvaltojen puolustusyhteistyö estää sen.
Israelin pitäisi keskittyä moderniin demokratiaan, -
jossa sotavoima on vain pieni osa kansallista turvallisuutta.
Minusta oli virhe perustaa puolue entisten esikuntapäälliköiden varaan.
Olen kuitenkin tulevan pääministerin takana, kävi miten kävi.
Eräs ystäväni, joka on hyvin menestynyt hi-tech-alalla, -
sanoi, että yksi syy israelilaisten menestykseen on -
alitajuinen eloonjäämiskamppailu.
Sen taustalla voi olla holokausti -
tai Israelin valtion kokemat uhat sen perustamisesta lähtien.
Se ajaa alitajuisesti meitä ylittämään kaiken, mitä on ympärillämme.
Aivan niin.
Israelilaispoliitikotkin tuntevat sen, -
ja käyttävät sitä hyväkseen poliittisessa pelissä.
Onko Israel valmis 35-vuotiaaseen naiseen, -
joka tulee vaatimaan muutosta?
Eloonjäämisvietti on osa kulttuuriperintöämme.
Holokausti on mielessämme päivittäin. Se on osa identiteettiämme.
Me koemme elävämme eksistentiaalisessa taistelussa.
Se kierre on katkaistava.
Ihastelemme, kun muut maat valitsevat nuoria johtajia, -
mutta itse valitsemme keski-ikäisiä miehiä, -
jotka ovat taistelleet huippuerikoisjoukoissa.
Meillä on jo vahva puolustuskoneisto. Se tekee kyllä työnsä.
He antavat suosituksensa pääministerille, oli tämä kuka tahansa.
Ohjelma on lopuillaan. Saatte vielä sanoa loppukommenttinne.
Ovensuukyselyt julkaistaan pian. Spekuloisitteko hieman, herra Oren?
Reuven tarkoitti varmaan -
vaimoanne Maayania.
Hän on tosin niin nuori, että hänen täytyy odottaa seuraaviin vaaleihin.
Tämä on kansanäänestys Benjamin Netanjahusta.
Kansa päättää, haluaako se vaihtaa johtajan -
Netanjahun hallittua kymmenen vuotta putkeen, ja kolme vuotta sitä ennen, -
vai ansaitseeko Netanjahun kokemus vielä yhden kauden.
Pääministerin asemaa korostetaan Israelissa hieman liikaa.
Hän on ensimmäinen tasavertaisten joukossa.
Päätökset tekee kabinetti.
Jos viimeisimmät gallupit pitävät jokseenkin paikkansa, -
kuudella puolueella on 4―6 paikkaa, -
oikeistoblokilla 68 paikkaa, -
vasemmisto-sionistiblokilla 42―43 paikkaa, -
ja arabilistalla noin 12 paikkaa.
Oikeistoblokki on siis niskan päällä, mutta...
Laskette Sinivalkoiset vasemmistoblokkiin?
Niin, keskustavasemmistoon Meretzin ja Työväenpuolueen ohella.
He voivat kyllä houkutella keskustalaista Kulanu-puoluettakin.
Tässä on kuitenkin suuri "mutta".
Jos yksi tai useampi oikeistopuolue putoaa kynnyksen alapuolelle, -
kuva muuttuu täysin, ja Sinivalkoiset voittavat.
Vaalipäivä on lomapäivä.
Äänestäminen on tärkeä oikeus.
Puolueohjelmat -
ja keskustelut todellisista asioista -
loistavat kuitenkin poissaolollaan.
Arvot ovat unohtuneet -
likaisen vaalitaistelun aikana.
Niitä arvoja odotan johdoltamme.
Kiitos, herra Diker, herra Oren, herra Barak ja eversti Ben Shalom!
Kiitos katsojillekin, näkemiin perjantaihin!
Suomennos: Hannele Lehtoranta