Tere tulemast saatesse!
Peagi sulguvad
Iisraeli valimisjaoskonnad.
Lõplikud tulemused selguvad ilmselt alles homme.
Teatud trende on viimastel kuudel siiski juba näha olnud.
Tihedaim võitlus on käinud peaminister Netanyahu
ja endise peastaabiülema Benny Gantzi vahel.
Iisraeli poliitilisest olukorrast vestlevad
Dan Diker Jeruusalemma Avalike Asjade Keskusest,
TV7 analüütik Amir Oren,
Mitchell Barak, Keevoon Grupi juht,
ja kolonelleitnant reservis Reuven Ben Shalom,
kultuuristrateeg ja Jerusalem Posti kolumnist.
Hr Oren, kas juhataksite teema sisse?
Täna valitakse Iisraeli parlament.
Millised märgid on õhus?
Täna hingati kergendatult,
sest valimiskampaania on möödas.
See on olnud söövitav ja ehk isegi julm.
See on olnud poriloopimine tõeliste asjadega tegelemise asemel.
Õnneks oleme juba finišijoonel.
Varasematel valimistel
on otsustavad olnud valimispäeva viimased tunnid.
Inimesed on lahkunud siis oma kontoritest või kodudest
ja läinud hääletama.
Mainin seda sellepärast,
et päeva jooksul tuleb vigaseid vahetulemusi
läveküsitluste põhjal.
Peagi näeme,
kas Netanyahu juhitud Likudi-keskne koalitsioon jääb võimule
või on toetus viimastel päevadel
liikunud Gantzi juhitud Sinivalgetele,
kelle seas on ka kaks tema eelkäijat
ja tsiviiltaustaga poliitiline juht Yair Lapid.
Kui nii on juhtunud, siis kas Gantz saab nii palju hääli,
et teda võidakse soovitada president Rivlinile,
kes valib esimese valitsusmoodustaja?
Hr Diker,
Iisraeli kaks suurimat parteid keskenduvad julgeolekuküsimustele,
valitsev Likud ja Sinivalged, kes on tegelikult parteide liit.
Väiksemad parteid keskenduvad sotsiaalteemadele.
Osa neist võib küll tõstatada ka kaitsetemaatika seisukohti,
kuna Iisraeli valimiste tähtsaim teema on alati julgeolek.
Kas see on kummalegi poolele kasulik?
Raske küsimus,
sest see valimisvõitlus
on olnud üks omapärasemaid
ja viimaste aastate poriseim.
On irooniline, et samal ajal puudutavad iga iisraellast
strateegilised ja eksistentsiaalsed ohud.
Need on Iraani toetatud Hezbollah, Iraan ise Süürias
ja Iraani toetatud Hamas Gazas.
Kõigil kolmel rindel kasvavad pinged.
Vestelda oleks seega mitmest asjast.
Seepärast on ka esmakordselt osalevatel parteidel,
kes saavad küsitluste järgi ehk viis kohta,
esikohal julgeoleku küsimus.
See otsustab koalitsiooni koosseisu.
Hr Barak?
Peamised teemad on julgeolek ja juhtimisvõistlus.
"Kahe suure partei võitlus" algas üllatavalt,
sest Gantzi parteid polnud mõne kuu eest veel olemaski.
Tasavägine võitlus muudab valimised huvitavaks.
Iisraelis ei hääletata tingimata
otse soovitud kandidaadi poolt,
vaid siin hääletatakse strateegiliselt.
"Tahan Netanyahut, nii et hääletan Bennetti poolt"
või vastupidi, et kõnelustele saadaks tugev rahvuslik-religioosne esindus.
Või Netanyahu poolt hääletatakse vaid selleks,
et ta moodustaks koalitsiooni, kuigi toetatakse vasak-tsentriste.
Või Sinivalgete poolt hääletatakse, kuna Netanyahu võidab igal juhul.
Siin mõeldakse ehk liiga palju.
Parteide valimiskünnis tekitab probleeme.
Kolonel Ben Shalom, tunnete hästi nii Netanyahut kui Gantzi.
Olete Benny Gantziga lähedast koostööd teinud.
Kuivõrd need kaks juhti milleski ühel arvamusel on?
Nad on esitanud samasuunalisi mõtteid selle kohta,
kuidas tuleks vastata Iisraeli väljakutsetele.
Seni on nad veennud meid, et mõtlevad täiesti erinevalt.
Gantz on öelnud, et see valitsus on teinud kõik valesti,
ja ta teeks kõik teisiti.
Suur saladus paljastub homme: Lähis-Idas on kõik endine.
Ohud ja piirangud pole muutunud.
Lieberman lubas kunagi Hamasi 48 tunniga hävitada.
Nüüd lubab Bennett Hamasi võita,
kohe kui võimaluse saab.
Aga kui temast saab kaitseminister,
saab ta endale kaela vastutuse ja kõik probleemid.
Siis mõistab ta reaalsusi.
Lõppkokkuvõttes pole neil vahet.
Gantz oli peastaabiülem Netanyahu valitsuse ajal.
Ka kaitseminister oli Netanyahu parteist.
Nad tegid head koostööd.
Miks Gantz äkitselt teisiti tegutseks?
Loobitakse igasuguseid lööklauseid.
Vasaktiib kavatseb palestiinlastest eralduda.
See ei õnnestu ju. Nad on meie naabrid.
Nad on erinevate kogemustega erinevad juhid.
Gantz on tegelikult kogenematu. Ta tegi vigu juba kampaania ajal.
Kogenematu poliitik võibki vigu teha.
Peaministrina teeks ta veel vigu.
Hea juht võtab nende eest vastutuse ja õpib neist.
Tugev demokraatia elab selle üle.
Iisrael on väike ja tihe ühiskond.
Paljud tunnevad üksteist koolist, armeest ja eri eluvaldkondadest.
Benny Gantzi naabriks on olnud Israel Katz,
kes mõne kuu eest meil siin külas oli.
Nad elasid samas Kfar Achimi põllumajanduskogukonnas,
Lõuna-Iisraelis. Kui Gantz kaalus poliitikasse tulekut,
ei tahtnud ta oma parteid, vaid hakkas oma kohta otsima.
Ta lähenes oma naabrile Katzile, kes oli üks Likudi juhte,
teise taseme juhte,
sest esimesel tasemel on vaid Netanyahu.
Katz on siiski võimalik järeltulija, kui Netanyahu eemale jääb.
Gantz küsis Katzilt, kas teda aktsepteeritaks Likudis.
Ta määratles oma ideoloogiaks "Tööpartei seast Likudi sekka".
"Ma pole Tööpartei vasakäärmuses
ega Likudi paremservas, aga sobiksin tsentristina."
Ta muidugi ei öelnud seda oma kampaania ajal,
aga ta rõhutas, et on Iisraeli keskel
ja nii suudab olla koalitsioonis nii Tööpartei kui Likudiga.
Mida tahes me siis mõne tunni pärast kuuleme,
igal juhul tuleb Likudi ja Sinivalgete koalitsioon,
nagu Shamiril ja Peresil aastail 1984―1988.
Hr Diker, kas on võimalik,
et Netanyahu lükatakse kõrvale,
ning Likud ja Sinivalged ühinevad ühes koalitsioonis?
Sinivalged ja Likudi teised liikmed
on mitmel moel valmistunud stsenaariumiks,
et Netanyahu pole võimul,
ja selleks, et ta on võimul ehk aasta,
kuni kohtuistungi järel jõustub tema süüdistus.
Kui Netanyahu saab siiski president Rivlinilt privileegi
koalitsioon moodustada,
on Sinivalged atraktiivne partner,
sest pisiparteisid on palju ja igaüks neist on tohutu koorem.
Neil kõigil on omad nõudmised ja piirangud.
Sinivalged huvitavad Netanyahut ka teisel põhjusel.
Mitchell Barak rääkis sellest enne saate algust.
Netanyahu tahab alustada oma võimalikku viiendat ametiaega
ühendava juhina,
nagu kunagi peaminister Sharon, kes liikus paremäärmusest tsentrisse.
Olmert siirdus Likudist isegi tsentristide vasaktiiba.
Netanyahu võib ühendada riigi
rahvusliku ühtsusvalitsusega Sinivalgetega.
Kui ta oma kohtuprobleemidest välja rabeleb,
mis hetkel tõenäoline ei näi,
aga kui ta siiski neist välja tuleb,
siis lähiaastate sihiks on saada president Rivlini järeltulijaks.
Ta siirduks otse peaministriametist seitsmeks aastaks presidendiks
ja tähistaks seejärel suurepäraselt 80. sünnipäeva.
See on muidugi puhas spekulatsioon. Hr Barak, mida teie arvate?
Netanyahu on olnud eriti käesolevas valimisvõitluses
üks Iisraeli polariseerivamaid ja negatiivsemaid tegelasi.
Nüüd võib ta selle ümber pöörata, kui ühineb Sinivalgetega
ja räägib ühtsuse tähtsusest.
Ta ei taha sattuda Juudi Kodu väljapressimise alla.
Kulisside taga on mõlemad ühisvalitsuses juba kokku leppinud.
Nad juba räägivad sellest, mis portfelle keegi ei saa.
Pisiparteid räägivad peaministri ebaõnnestumisest Gazas.
Milleks vajab ta Bennetti pisiparteid ja Juudi Kodu?
Ta peab suutma valitseda. Ta vajab rahu ja toetajaid.
Kuigi talle esitataks süüdistus, võib ta valitseda kohtuotsuseni.
Kol Ben Shalom,
Sinivalgete parteiprogramm on samasugune kui Likudil.
Kas iisraellased kratsivad täna hääletades kukalt,
kumma poolt hääletada, kui nad nii sarnased on?
Lahendus on isiklik.
Kui oled Likudi ja Netanyahu toetaja,
siis usud, et see kõik on üks suur konspiratsioon.
Teise poole meelest on Netanyahu kõige korrumpeerunum juht.
See on tragöödia ja temast tuleb vabaneda.
Asi pole seega selles,
et Netanyahu käituks Gantzist erinevalt näiteks Iraani suhtes.
Küsitlused võivad vigased olla.
Äkitselt ilmusid välja Sinivalged ja sinisilmne Benny Gantz,
ja isegi need, kes Netanyahut otseselt ei vihanud,
mõtlesid, et tal on aeg lahkuda.
Kui saabub tõe hetk üksinda valimiskardina taga,
võivad arvamusküsitlused ja tegelikkus suures vastuolus olla.
Valijad naasevad oma põhiveendumuse juurde,
et Netanyahu on lurjus või teda tahetakse lõksu meelitada.
Täpselt nii 2016. a juhtuski.
Likud oli Tööparteist 5-6 kohaga maas,
aga kulisside taga mõtlesid inimesed ümber
ja olukord muutus.
See pöördus kampaania lõpupäevil Bennettilt Netanyahu kasuks.
Netanyahu sai tõesti 30 kohta, kui Tööpartei sai 24,
aga need hääled tulid paremtiivalt.
Hr Oren,
kas iisraellased arvestavad oma argimuredega?
Eelmine kord arutasime julgeolekuohte lõunas
ja sellest arusaamast, et Iraan on eksistentsiaalseks ohuks
Iisraeli julgeolekule ja tulevikule.
Nii paljud pisidetailid on vaatevälja tumestanud,
nii et iisraellaste tähelepanu on mujale pöördunud.
Nagu öeldakse - valijad küsivad poliitikuilt:
"Mida te minu heaks viimasel ajal teinud olete?"
Nad ei hooli sellest, mida nad tegid kahe aasta eest.
Neid huvitavad vaid viimased kuud ja see,
kas neid võib lähitulevikus usaldada.
Seepärast on rahandusminister Moshe Kahlon,
kes uskus end paremat kohta väärivat,
kaotanud arvamusküsitluste järgi poole oma toetusest.
Ta ei pruugi isegi valimiskünnist ületada.
Poliitikute saavutused ja häälte hulk ei pruugi vastavuses olla,
eriti kui kampaaniast sai lõpuks vaid Gantzi ja Netanyahu kahevõitlus.
Lisaksin hr Oreni kommentaarile,
et Netanyahu on ehk Iisraeli osavaim poliitik ja riigimees
viimase 50 aasta jooksul või ehk isegi kogu ajaloos,
kui Ben Gurion välja jätta.
Tal on vastas täiesti kogenematu poliitik, peastaabiülem Gantz.
Gantzi oskused ja saavutused peastaabiülemana
on muidugi muljetavaldavad.
See on armeekeskses Iisraelis äärmiselt hinnatud positsioon.
Netanyahu geniaalsus on peitunud oskuses koalitsioone koos hoida.
Varem oli Iisraeli koalitsioonide keskmine eluiga
alla kahe aasta, kuigi ametiaeg on neli aastat.
Netanyahu kolme viimase koalitsiooni keskmine eluiga
on peaaegu neli aastat.
See nõuab korralikku poliitilist osavust.
Gantzil puudub see võime täielikult.
Sisepoliitiline ja rahvusvaheline suhtlus
nõuab täiesti teisi võimeid kui Gantzil on.
Tuleb tõesti küsida, mis Iisraeli ootab, kui Gantz võidab.
Hr Barak, nagu varem märgiti,
oli Netanyahu oma esimesel ametiajal kogenematu.
Ta oli küll olnud asevälisminister,
aga seda ei peeta eriti kõrge staatusega ametiks.
Kas iisraellased mäletavad,
et Netanyahu esimene ametiaeg polnud edulugu?
Ta ei valitsenud ametiaja lõpuni ja sai valimistel tugevalt lüüa.
Ehud Barakist sai hiljem küll Netanyahu kaitseminister.
Kas iisraellased on valmis loobuma tuttavast ja turvalisest
ning andma ohjad kogenematule Benny Gantzile?
Erinevalt ameeriklastest
iisraellased meeleldi ei riski.
Netanyahu pole erinevalt Gantzist üksnes kogenud diplomaat.
Ta on üks neid väheseid juhte, kellel on head suhted Trumpiga.
Trump on juba olnudki nagu Likudi mees Valges Majas.
Vähesed võivad ka kiidelda heade suhetega Vladimir Putiniga.
Kellelgi teisel maailmas pole neid mõlemaid.
Paljud lõunas elavad ja teised puudustkannatajad ütlevad,
et vähemalt üks kord on meil maailma tasemel juht.
Iisraellased on tema üle uhked.
Ükskõik, kas ta saab süüdistuse või ei, iisraellased toetavad teda.
Loodan, et järgmine peaminister on 35-aastane naine.
Iisrael peab täiskasvanuks saama. See on 70-aastane riik.
Meil pole eksistentsiaalset ohtu, veel mitte.
See võib üldse tulemata jääda,
sest Iisraeli ja USA kaitsekoostöö hoiab selle ära.
Iisrael peaks keskenduma kaasaegsele demokraatiale,
kus sõjaline jõud on vaid väike osa riiklikust julgeolekust.
Minu meelest oli viga luua partei endiste peastaabiülemate alusele.
Toetan siiski tulevast peaministrit, mis ka ei juhtuks.
Üks mu sõber, kes on väga edukas kõrgtehnoloogia alal,
ütles, et üks iisraellaste edu põhjuseid
on alateadvuslik ellujäämisvõitlus.
Selle taustal võib olla holokaust
või Iisraeli riigi kogetud ohud alates selle rajamisest.
See sunnib meid alateadlikult ületama kõike, mis meid ümbritseb.
Täpselt.
Iisraeli poliitikudki teavad seda
ja kasutavad seda poliitmängus ära.
Kas Iisrael on valmis 35-aastaseks naispeaministriks,
kes hakkab muutust nõudma?
Ellujäämine on meil veres. See on meie kultuuripärand.
Holokaust on meil iga päev meeles. See on osa meie identiteedist.
Kogeme, et elame eksistentsiaalses võitluses.
See tsükkel tuleb peatada, aga see ei toimu üleöö.
Imetleme, kui teised riigid valivad noori juhte,
aga ise valime keskealisi mehi,
kes on võidelnud eliitüksustes.
Meil on juba tugev kaitseaparaat. Küll see oma töö ära teeb!
Nad annavad oma soovituse peaministrile, kes see ka poleks.
Saateaeg on lõppemas. Saate sõna lõpukommentaarideks.
Peagi avaldatakse läveküsitlused. Kas spekuleeriksite veidi, hr Oren?
Reuven mõtles kindlasti
teie abikaasat Maayani.
Ta on küll veel nii noor, et peab järgmiste valimisteni ootama.
See on referendum Benjamin Netanyahu teemal.
Rahvas otsustab, kas tahab vahetada juhti pärast seda,
kui Netanyahu on valitsenud 10 aastat järjest ja veel 3 enne seda
või väärib Netanyahu kogemus veel üht hooaega.
Peaministri positsioonile pannakse Iisraelis ehk liiga suurt rõhku.
Ta on esimene võrdõiguslike seas.
Otsused teeb kabinet.
Kui viimased küsitlused vähegi paika peavad,
on kuuel parteil 4 - 6 kohta,
paremblokil 68 kohta,
vasak-sionistlikul blokil 42 - 43 kohta
ja araabia nimekirjal ca 12 kohta.
Paremblokk juhib, aga ...
Kas arvate Sinivalged vasakblokki?
Jah, vasak-tsentrisse koos Meretzi ja Tööparteiga.
Nad võivad kaasa meelitada ka tsentristliku Kulanu partei.
Kuid siin on siiski suur 'aga'.
Kui üks või veel mõni parempartei jääb alla valimiskünnist,
muutub pilt täielikult ja Sinivalged võidavad.
Valimispäev on vaba päev.
Hääletamine on oluline õigus.
Puuduvad siiski parteide platvormid
ja arutelud tõeliste asjade üle
ning poliitikud suhtuvad rahvasse iseenesestmõistetavalt.
Porise valimisvõitluse ajal
on unustatud on väärtused.
Neid väärtusi ootame oma juhtidelt.
Aitäh, hr Diker, hr Oren, hr Barak ja kol Ben Shalom!
Aitäh head vaatajad! Järgmise korrani!
Nägite äsja Jeruusalemma Stuudiot.
TV7 Jeruusalemma tööd saab toetada helistades Eesti annetustelefonil
900 1777 (kõne hind 7 euri)
või ekraanilolevate kanalite kaudu. Annetada saab ka PayPali kaudu.
Lisainfo: www.tv7.ee
Tõlge: Monika Jaaguri