Tere tulemast saatesse!
Venemaa president Vladimir Putin
on koondanud tähelepanu Lähis-Idale.
Ta osaleb Süüria kodusõjas
ja teistes Vahemere idaosa piirkonna konfliktides.
Stuudios on täna professor Zeev Hanin,
Lähis-Ida ja Venemaa ekspert Bari Ilani ja Arieli Ülikoolidest,
TV7 analüütik Amir Oren ja reservikolonel Miri Eisin,
Iisraeli avaliku maine, julgeoleku ja luure ekspert IDC Herzeliyast.
Hr Oren, millist mõju on Venemaa viimasel ajal Lähis-Idas avaldanud?
Peaminister Netanyahu kohtub varsti Moskvas president Putiniga.
Vene ja Iisraeli sõjalised eksperdid
on arutanud koostööd armeede vahel
Süüria olukorra rahustamiseks
pärast seda, kui Süüria õhujõud tulistasid mullu septembris
Vahemere idaosas alla Vene luurelennuki.
Nagu ütlesid,
on Putin Lähis-Idale palju tähelepanu pööranud.
See põhineb siiski
Putini kasutatud üldisele strateegiamõtlemisele.
Selle mõte on seista Vene huvide eest.
Ehk taotletakse sellega isegi NSVL kuldaegu.
Putin ise kahetseb NSVL kokkuvarisemist.
Samas püüab Venemaa ka vältida konflikte USAga.
Mõne päeva eest
kohtus Putin kahe ministriga:
välisminister Sergei Lavrovi ja kaitseminister Sergei Šoiguga.
Putin rääkis neile oma plaanidest
muuhulgas Euroopa keskmaa tuumarelvalepingust,
mis on omadega läbi.
Putin tahab, et Venemaa oleks tugev konkurent,
kuid ka hea koostööpartner.
Prof Hanin?
Vaatleksin Venemaa välispoliitikat veidi laiemas kontekstis.
Üks Venemaa hetkeväljakutseid
on olukord Euroopaga.
Venemaa meediate väitel
on eurooplastel tüli USA valitsusega,
eelkõige selle Venemaa-poliitika suhtes.
Varssavi tippkohtumisel pöördus USA Euroopa poole.
Euroopa on jagunenud ega suuda teha üksmeelseid otsuseid.
Nad võivad kehtestada sanktsioone Venemaa vastu.
Viimastel nädalatel
on Venemaa kaotanud ka liitlasi:
Endine Horvaatia, siis Kreeka ja nüüd Põhja-Makedoonia.
Venemaa on kaotanud mõjuvõimu
esmalt Venezuelas, siis Euroopas ja nüüd Balkani maades.
Süüria on suurriikidele hea koht oma jõu osutamiseks.
Samas ei saa nad hetkel teha mida iganes tahavad.
Kol Eisin?
Süürias teeb Venemaa küll mida iganes tahab.
Süüria on ainus koht, kus Venemaa on suurriik.
Nemad oleks piirkonda justkui rahu toonud.
Oleks teine asi, kui paistaks sõja lõpp.
Venemaa kasutab seda taktikat ka mujal Lähis-Idas.
See on Venemaa tee USAsse ja Euroopasse.
Süüria rahutustel on pikaajalised tagajärjed.
Venemaa käes on võtmed olukorra rahustamiseks.
See annab neile pikas perspektiivis eelise.
Arvestagem ka Venemaa, Iisraeli ja Süüria aspektidega.
Iisraelis elab suur venekeelne vähemus,
kellel on oma eriline roll.
Hetkel on Iisraeli-USA suhted väga head.
Venemaa võib püüda Süüria kaudu
mõjutada Iisraeli,
kel on oma korda mõjuvõimu USAs.
Hr Oren, Venemaa on laiendanud oma mõjuvõimu
ka Süüriast väljapoole. See kuulub nende üldisesse strateegiasse
ja on kasvatanud nende mõju, mille suhtes oleme kõik ühel meelel.
Venemaa on tegutsenud ka eri viisidel Iraani kaudu,
kuid see pole Moskva ainus huviobjekt.
Venemaa välisluureülem Sergei Nariskin
kohtus hiljuti oma Saudi kolleegi ja kaitseministri
kroonprints Muhammad bin Salmaniga.
Kuigi kohtumise detaile püüti vaka all hoida,
tahab Venemaa ilmselt koostööd Saudi Araabiaga,
kes on Iraani suurim rivaal. Kas kommenteeriksite seda?
Koostöö suhtes on huvi.
Mõju avaldab ka geograafiline asukoht.
Siinkohal tuleks siiski keskenduda Vladimir Putini isikule.
NSVL-i kokkuvarisemise ja Putini võimule tõusmise vahel
Jeltsini ajal olid valla kõik võimalused.
Iisraelil oli võimalik teha rahuleping Jordaaniaga
ja pidada kõnelusi Süüriaga.
Olukord oleks teine, kui kõnelused oleks peetud enne teist intifadat,
Ehud Baraki valitsuse langemist ja Putini võimuletõusu.
Putin on hetkel üks maailma suurimaid juhte.
20 aastat on ta juhtinud Venemaad kas presidendi või peaministrina.
Ta on tänases maailmas unikaalne.
Putini nägemuse järgi
peavad Venemaal olema tema õigustatud huvid ja piirid.
Ta on siiski õppinud 1980. aastaist
ega taha alustada kallist võidurelvastumist.
Venemaa majandus on nõrk, seda ka valijate meelest.
Putin peab hoolitsema oma avaliku maine eest,
isegi kui ta valitseb Venemaad.
Prof Hanin?
Venemaal pole ressursse toota piisavalt naftat kulude katteks.
Eriti nüüd, kui hinnad langevad.
Oma kodanike kõrval tahab Venemaa näidata ka ülejäänud maailmale,
et on "kõikvõimas jumal".
Vabandust väljenduse eest.
Putin teeb Süürias, mida tahab.
See on siiski pigem illusioon kui reaalsus.
Venemaa ja Iraani suhted on ummikus.
Nüüd tahab Iraan olla Süüria valitsuse ainus toetaja.
Venemaa tahab sells osaleda ja on valmis läbirääkimisteks.
Kui Vene- ja Iraani-meelsed väed Süürias vastamisi on
pole olukord Venemaale eriti kasulik.
Lõpuks tuleb arvestada ka
Venemaa osaluse ja lobitööga valimistel oma huvide tagamiseks.
Ma pole kindel, kas see paika peab.
Näiteks Iisraeli miljoni-liikmeline venekeelne kogukond
ei tee lobitööd Venemaa heaks.
Vähemalt minu nägemuse järgi.
Kas tohin teilt midagi küsida, prof Hanin?
Kas Venemaa tegutseb proaktiivselt või pigem reageerib sündmustele?
Näeme Ukraina sündmusi umbes viie aasta eest.
Kui Türgi tulistas alla Vene lennuki,
muutus Venemaa Süürias aktiivsemaks.
Kas see on osa Venemaa suurest plaanist
või reageeritakse üksnes sündmustele?
Teame Putini suuri plaane.
Neist räägiti avalikult Müncheni konverentsil.
Putini plaan põhines Jeltsini ja Gorbatšovi ideedele sellest,
et kõik endise NSVL alad peale Baltimaade,
saavad lõpuks Venemaa "omandiks",
Vene mõjusfääriks, et NATO Venemaa piiridele ei pääseks
ja USA ei pääse Kesk-Aasiasse.
Iraani ja Venemaa suhe jääb külmaks.
Teistest Lähis-Ida maadest rääkimata,
on vähemalt Süüria endiselt Venemaa klient.
Ma ei räägi isegi Venemaa lubadustest naftafirmadele
minna Liibüasse, Iraaki jne.
Putini sõnul kõik lubadused ebaõnnestuvad.
Vastuseks Amiri küsimusele - Putini poliitika on kaalutletud,
kuid praktikas näib see siiski pigem sündmustele reageerimisena.
Venemaa julgeolekunõukogu juht Nikolai Patrušev
on Lähis-Idas Venemaa huve ajanud.
Ta käis hiljuti Egiptuses ja Araabia Ühendemiraatides.
Kremli valitsus tahab laiendada
oma mõjusfääri nendele aladele.
Venemaa ei taha kasvatada samas oma investeeringuid nendes maades,
vaid meelitada uusi investeeringuid Venemaa majanduse parandamiseks.
Mida arvate sellest arengust?
Venemaa ei vaata asjadele julgeoleku perspektiivist nagu varem.
Ma pole sellega täiesti nõus, sest asi on paljuski muljes.
Täna peavad suurriigid olema aktiivsed
nii majanduse kui julgeolekuga seotud asjades.
Investeeringud peavad olema mõlemapoolsed.
Nüüd, mitmete aastate järel on Venemaa naasnud Egiptusesse
ja Pärsia lahe maadesse, kuna Lähis-Ida on avatud uutele ideedele.
USA taandumine on avanud võimalusi
Hiinale ja eriti Venemaale,
kes on täitnud USA jäetud vaakumi Lähis-Idas.
See omab Lähis-Ida dünaamikas olulist mõju.
Minu meelest annab see Venemaale võimaluse regioonis kanda kinnitada.
Tahan veel ühe vaatevinkli lisada.
Kui räägime vabadusest ja demokraatiast maailmas,
pole Venemaa ja Lähis-Ida maad demokraatiad. Ainult Iisrael on.
Venemaa läheb neile aladele,
kus ta saab mõjutada inimeste meeli tõe asemel oma info ja muljega.
Mõtlen tihti, mis on täna inimeste jaoks tõde.
Nii võib Venemaa saada tagasi kaotatud võimalusi,
kuna nende majandus ja relvaarsenal olid teistest maadest maas.
Nüüd võib Venemaa luua teise pilti, mida inimesed usuvad.
Prof Hanin?
Venemaal on kaks poliitilist parteid: televisioon ja internet.
Paljud, kes ei vaata Venemaa riiklikke telekanaleid,
vaid kasutavad interneti, mis pole nii suletud kui Hiinas,
ei usu kõike Venemaa jutte.
Seda näeb viimastest valimistest.
See peegeldub ka mõnedes arvamusküsitlustes.
Venemaa valitsus pole seega täiesti totalitaarne.
Mulje on küll oluline, kuid see pole kõige tähtsam.
Nüüd lõpuks, pärast pikka pausi,
tahab hr Putin kohtuda peaminister Netanyahuga
ja jätkata arutelu mullu kokkulepitud asjade üle.
Samas olen Miriga nõus selles,
et Lähis-Idast taandunud jõud teevad ruumi Venemaale.
Putin tahab kindlasti seda võimalust ära kasutada.
Kol Eisin?
Teised riigid taanduvad lisaks Süüriale ka kogu ülejäänud Lähis-Idast.
Muljed pole küll kõige tähtsamad,
kuid tänases infoühiskonnas on tähtsad
kuuldust ja loetust saadud muljetele ehituvad nägemused.
See on selleski maailmas pluralistlik.
Venemaad kahtlustatakse sekkumises
USA poliitikasse Trumpi ajal,
kes lahkub samuti kas 2020. a või 2024. a valimistel.
Sellest hoolimata peab Ameerika võimuaparaat -
välisministeerium, kaitseministeerium ja luurekogukond,
Venemaad USA suurimaks või suuruselt teiseks vaenlaseks.
Teine suur vaenlane on Hiina.
Iraani, Al Qaeda ja ISISe oht on nõrgenenud.
Kogu USA relvaarsenal on suunatud Venemaa ja Hiina ohu vastu
10-12 aasta pärast.
Nad võistlevad seega kõikjal.
President Trump mõtleb teistmoodi
ja seepärast ajavad vastuolulised väited inimesi segadusse.
Nii Venemaa kui USA
on valmistunud tulevikuks, kus Hiina tõuseb suurriigiks.
Sel on suur mõju nii Lähis-Idale kui Ladina-Ameerikale.
Venemaa ja USA on vastamisi ka näiteks Venezuelas.
Sama vastasseis on ka näiteks Liibüas ja Ukrainas.
Venemaa on muidugi pahane Varssavi tippkohtumise pärast.
Kõigist kohtadest valis USA konverentsi toimumispaigaks
just Poola pealinna.
Venemaa korraldas muidugi oma konverentsi.
Vene välispoliitika osaleb ka
palestiinlaste omavahelistes kõnelustes.
Sellel on siiski vaid sümboolne tähendus.
Oled siis ühel nõul Eisiniga USA-Venemaa võistlemise suhtes.
Prof Hanin,
Moskva otsustas naasta Lähis-Itta,
kui Obama valitsus oma lahkumisega sinna vaakumi jättis.
Kas selle strateegia taga
oli konkurents USA ja Venemaa vahel?
Jah, aga naaseme küsimuse juurde,
kas Venemaa tegevus on kaalutletud või mitte.
Usun, et Lähis-Ida polnud Venemaa prioriteetide seas esikohal.
Putinile on tähtis Venemaast suurriik teha.
Ta muidugi mõistab, et NSVL-i tagasiteed pole.
Putin on omaks võtnud mõtte
Venemaast energiasuurriigina.
Kui Venemaa pääseb
Euroopa tarbimisturgudele,
usuvad paljud Moskvas, et Putini tähelepanu
liigub siis eemale Ukrainalt, Valgevenelt ja isegi Lähis-Idalt.
Seda pole siiski juhtunud.
Putini edasine strateegia oli kaalutletud.
Tal oli tagavaraks mitmeid alternatiivplaane.
Ühte neist mäletavad kindlasti kõik.
Venemaa ütles, et kui Ukraina ühineb NATO ja EL-iga,
kaotab ta Krimmi ja Venemaa piiril asuvad alad.
Mis puudutab Lähis-Ida,
siis usun, et Putinil on plaan valmis,
kuid ta ei suuda seda tingimata ellu viia.
Kol Eisin?
Minu meelest on kõikidest paikadest just Süüria see,
mille Venemaa on pärinud. Putin ei läinud sinna meelevaldselt.
Vastupidi. See on Nõukogude armee pärand.
Süüria on avanud Venemaale uksed Lähis-Itta.
Seal teostub plaan USA vastu Iisraeli kaudu.
Venemaa on sisenenud, laiendanud oma mõjuvõimu
ja loonud võitja kujutluspildi, mis annab neile konkurentsis trumbid.
Asi pole selles,
et president Obama ja Trump lahkumisega Venemaale ruumi tegid,
vaid Venemaa tahtis maad võtta, sest sai nii võidu tunde.
Hr Oren?
Venemaa siiski teab, et Iisrael on väike riik,
aga Venemaal ei tasu sellega konflikti astuda.
Kumbki pool ei taha konflikte.
Iisrael on Süürias taktikat muutnud,
kuna Venemaa karmistas seal
oma meetmeid.
Iisraeli otsustajad ja luureametnikud
püüavad välja selgitada
Putini ja Venemaa välis- ja kaitse- ministeeriumide vahelist dünaamikat.
Kaitse- ja välisministeeriumide avaldused on olnud brutaalsemad
kui president Putini mõõdukam toon.
Asi võib olla hea-halva-taktikas või tõelistes erinevustes.
Siis peaks uskuma Putinit, mitte ametnikke ja diplomaate.
Prof Hanin?
Oma karjääri alguses oleks Venemaa president
soovinud olla pigem mõne suure Euroopa riigi juht.
Talle oleks piisanud energiasuperriigi juhi kohast.
Ta otsustas sulgeda Vene baasid
Vietnamis ja Kuubas.
Süüria pidi järgmine olema.
Seda siiski ei juhtunud.
Praegune olukord on paljude eri faktorite tulemus.
Ühinen Amiri ja Miri öelduga,
et Venemaa teeb seda, mis ise tahab
ja seda ei saa muuta.
Venemaa teeb kõik, jätmaks muljet
ja tagamaks, et nad ei hülga oma kliente ja satelliite.
Nad valmistuvad halvaks majandusseisuks.
Venezuelas on neil 17 mlrd USDd
tulemusteta investeeringuid.
Hiina on aga investeerinud Venezuelasse 50 miljardit,
mis neile tulu toovad.
Sellest aspektist pole Putinil tegelikult valikuvõimalusi.
Kol Eisin?
Usun, et Putinil on hetkel
rohkem trumpkaarte.
Kohalolu Süürias annab Venemaale
eeliseid Iisraeli ja USA suhtes.
Lisaks on neil juurdepääs teistesse Lähis-Ida maadesse.
See on keskne asukoht regioonis ka Iraani suhtes,
mis mõjutab nii Euroopat kui USAd.
Seepärast usun, et Venemaal on rohkem trumpe.
Viitan alati 1980.-90. aastate majanduskriisile.
Ehk johtub see minu Ameerika taustast,
aga kui majandus pole korras, siis ideoloogia eriti ei aita.
Hr Oren?
On huvitav võrrelda tänase Venemaa olukorda
Teise maailmasõja aegse Venemaaga.
Venelased rõhutasid NSVL võitu Natsi-Saksamaa üle.
Mõne päeva eest,
Jalta konverentsi aastapäeval, mis peeti 1945. a veebruaris,
viitas Venemaa Roosevelti ja Churchilli poolt
Stailinile antud lubadustele,
kui õigustas Jaapani Kuriili saarte okupeerimist.
Nii võib Venemaa südametunnistuspiinadeta nõuda
Iisraelilt ja teistelt okupeeritud alade loovutamist.
Lisaks tahab Venemaa säilitada sõjajärgseid seise.
On huvitav, et Venemaa ei taha tänapäevalgi
tegutseda 2. Maailmasõja järgsete standardite järgi.
Saade hakkab lõppema. Saate sõna lõppkokkuvõteteks.
Olge hea, prof Hanin.
Venemaa ideoloogia ei põhine üksnes 2. Maailmasõja narratiivile.
See koosneb endise Vene impeeriumi ja tsaarirežiimi narratiivist,
kommunismi võrdõiguslikkusest
ja Nõukogude aja järgse Venemaa demokraatia ideede narratiivist.
Nende narratiivide kombinatsiooni näeme ka Lähis-Idas.
Usun, et Venemaa mõjuvõim Lähis-Idas hakkab kasvama.
Selleks tuleb valmistuda ja see pole Iisraeli seisukohalt tingimata hea.
Venemaa mängib poliitmänge Ühendriikide sees.
Vabariiklased on löönud mesti
Iisraeli praeguse valitsusega.
Trumpi vastane Demokraatlik partei
aga distantseerub Iisraelist.
Ongi huvitav näha, kuidas Venemaa, Iisraeli ja USA suhted
Trumpi-järgsel ajal arenevad.
Kas usud, et Venemaa tahab laiendada oma mõjuvõimu
Süüriast Lähis-Ida teistesse maadesse,
arvestades Venemaa kõnelusi Türgi, Egiptuse ja Sudaaniga?
Jah, aga nad on pigem huvitatud majandusest ja energiast.
Strateegilise eelise saavutamine on vaid plussiks.
Tänaseks kõik. Seda teemat arutame ilmselt edaspidigi.
Aitäh, prof Hanin, hr Oren ja kol Eisin.
Aitäh, head vaatajad! Järgmise korrani!
Tõlge: Monika Jaaguri
Nägite äsja Jeruusalemma Stuudiot.
TV7 Jeruusalemma tööd saab toetada helistades Eesti annetustelefonil
900 1777 (kõne hind 7 euri)
või ekraanilolevate kanalite kaudu. Annetada saab ka PayPali kaudu.
Lisainfo: www.tv7.ee
Tõlge: Monika Jaaguri