Tervetuloa Jerusalem studioon!
Iranilaisen ballistisen ohjuksen -
laukaisu Israeliin sunnuntaina -
on vahvistanut Israelin, USA:n ja muiden liittoutuneiden huolta -
Iranin ohjusohjelmaa kohtaan.
YK:n turvallisuusneuvoston päätöslauselma 2231 kehottaa Irania -
pidättäytymään näiden aseiden kehittämisestä.
Tänään keskustelemme Iranin ohjusohjelman tilanteesta.
Tervetuloa Danny Ajalon, -
Israelin entinen varaulkoministeri ja suurlähettiläs Yhdysvaltoihin, -
analyytikkomme Amir Oren -
ja Meir Javedanfar, Iran-luennoitsija IDC Herzliasta.
Herra Oren, kertoisitteko viimeaikaisista tapahtumista?
Viime päivinä on nähty kolme tapahtumasarjaa -
liittyen Iranin ohjusohjelmaan.
Ensimmäinen niistä oli -
Yhdysvaltojen ensi vuoden ohjuspuolustusohjelman julkistaminen.
Se keskittyy Pohjois-Korean uhkaan sivuten myös Kiinaa ja Venäjää, -
mutta se käsittelee myös Iranin ballististen ohjusten uhkaa.
Yhdysvallat pitää tietysti uhkana etupäässä mannertenvälisiä ohjuksia.
Toinen tapahtuma oli Iranin epäonnistunut satelliittilaukaisu.
Satelliitin onnistunut laukaisu -
kertoisi ballistisen ohjuksen kolmannen vaiheen onnistumisesta.
Jos pystyy laukaisemaan jotakin avaruuteen, -
sen pystyy ohjaamaan myös minne tahansa maapallolla.
Kolmas tapahtuma oli viime sunnuntaina, -
kun iranilaiset ampuivat iranilaisen keskimatkan ohjuksen -
Syyriasta Damaskoksen läheltä -
Israelin hallitsemalle Golanille sotilas- tai siviilikohteeseen.
Israelin Iron Dome -järjestelmä onnistui torjumaan sen, -
mutta tapaus osoitti jälleen, miten suuri uhka Iran on Lähi-idän maille.
Iranilla on näet Lähi-idän suurin ballistinen ohjusarsenaali.
Mainitsisin neljännenkin tapauksen, Arrow-3:n.
Israelin Aerospace Industries teki onnistuneen testilaukaisun tiistaina.
Kyseessä on yhteishanke -
USA:n puolustusministeriön ohjusosaston kanssa.
Kertoisitteko siitä lisää?
Israelilla on monikerroksinen puolustusjärjestelmä -
ballistisia ohjuksia vastaan.
Mainitsemanne Arrow sijoittuu "kattohuoneistoon", -
kun taas Iron Dome on pohjakerroksessa.
Keskikerroksissa on muun muassa David's Sling.
Kaikkien järjestelmien tarkoitus on kääntää pois ja ampua alas -
etupäässä Iranin, mutta myös Hizbollahin, Hamasin -
tai muiden vihollisten ohjuksia, -
jotka on ammuttu Israelin ilmatukikohtiin, infrastruktuuriin -
tai siviilikohteisiin.
Kiinnostavinta on itse Iran.
Se on kokenut suuren nöyryytyksen Lähi-idässä ja koko maailmassa.
Se on valinnut väärän näyttämön Israelin haastamiseen.
Israelilla on Syyriassa valtava ylivoima Iraniin nähden -
tiedustelussa, ilmavoimissa -
ja ohjuspuolustuksessa.
Iran ei varmaankaan luovuta, -
mutta en usko, -
että kaikki, mitä vallankumouskaarti tai sen Quds-joukot nyt tekevät, -
saavat Teheranin johtoportaiden hyväksynnän.
Niiden teot nimittäin vahingoittavat suuresti -
Iranin ulkopolitiikkaa ja imagoa, ja myös pelotetta tuolla alueella.
Iran on menestynyt Jemenissä ja Irakissa, -
ja Syyriassakin, kunnes se alkoi haastaa Israelia.
Kun se alkoi tehdä niin, Israelin oli pakko vastata, -
ja Israel on ylivoimainen.
Iranin on harkittava uudelleen seuraavaa askeltaan.
Lisäksi Iranilla on talousongelmia Yhdysvaltojen pakotteiden takia, -
joten sillä on paljon mietittävää.
Herra Javedanfar, mitä mieltä te olette -
armeijan ja vallankumouskaartin kilpailusta Iranin sisällä?
Se on kestänyt jo pitkään, -
mutta vallankumouskaartin epäonnistumisten takia -
Israelia vastaan Syyriassa -
armeijan viranomaiset ovat ehdottaneet, -
että armeija voisi ottaa asian vastuulleen ja hyökätä Israeliin.
Tätä on ehdottanut esimerkiksi ilmavoimien komentaja.
Kertaan katsojille hieman Iranin ohjusohjelman historiaa.
Jo vuonna 1976 Iran haluisi ostaa -
amerikkalaisia ohjuksia, -
mutta Yhdysvallat kieltäytyi.
Siksi Iran kääntyi Neuvostoliiton puoleen, -
vaikka tämä tuki sen vihollista Irakia, -
mutta Neuvostoliittokin kieltäytyi.
Sitten Iran kääntyi toisen Lähi-idän maan puoleen, -
joka ryhtyi mielellään kehittämään sen ohjusohjelmaa, nimittäin Israel.
Siksi Israelin Jeriko-ohjukset tulevat Iranista.
Eri hallinnon ajalta. ― Niin tietysti.
Se ohjusohjelma ei tietenkään jatkunut.
Iran halusi jossain vaiheessa Israelin mukaan suunnitteluun.
Jos se olisi toteutunut, -
Iranin ohjusohjelma olisi nyt paljon edistyksellisempi.
Vallankumouksen jälkeen Iran osti Scud-ohjuksia Pohjois-Koreasta.
Siitä lähtien Iran on kehittänyt muita lyhyen kantaman ohjuksia.
Avoimien lähteiden mukaan -
vallankumouskaartilla ja armeijalla ei ole erimielisyyksiä Syyriasta.
Ainut erimielisyys koskee sitä, kun armeijan komentaja sanoi, -
että hän ei ollut päättänyt erikoisjoukkojen lähettämisestä.
Iranilaisen sanonnan mukaan "oville puhutaan, jotta seinät kuulisivat".
Kun hän sanoo, ettei hän päättänyt sitä, -
se tarkoittaa, että vallankumouskaarti päätti siitä.
Ovatko iranilaiset sitten mielissään tästä?
Eivät.
Maa on kaulaansa myöten -
ekologisissa ja taloudellisissa vaikeuksissa.
Uskon Khamenein tukevan tätä hanketta hyvinkin paljon.
Se, että Israelin esikuntapäällikkö Gadi Eizenkot lähetti -
kaksituhatta pommia iranilaisten päälle Syyriassa, -
saattaa Iranin hankalaan tilanteeseen.
Vallankumouskaarti haluaa esitellä voimaansa iranilaisille, -
ja sitten "vihattu sionistivihollinen" sanoo tyrmänneensä iranilaiset -
kahdellatuhannella pommilla, -
eikä Iran ole vastannut siihen juuri lainkaan.
Tietysti vaarana on ylireagointikin.
Sillä, että Israel myönsi iskunsa, voi olla sekä hyötyä että haittaa.
Mutta Syyria on ennen kaikkea Iranin hallinnon projekti.
En usko Ruhanin hallituksen kannattavan sitä, -
mutta hallinto jatkaa sitä toistaiseksi.
Sen on yhä vaikeampi lähteä Syyriasta.
Kukaan Israelissa ei halua Iranin hallinnon uhkailevan meitä Syyriasta, -
mutta on turha vaatia iranilaisten lähtöä sieltä kokonaan.
Se ei toteudu. Meidän on oltava realistisia.
Olisi realistisempaa vaatia kaikkia iranilaisohjuksia pois Syyriasta.
Herra Oren, kuten suurlähettiläs Ajalon sanoi, -
Iran on Syyriassa paljon heikompi kuin omalla maaperällään.
Vallankumouskaartilla on suuria vaikeuksia -
edistyksellisten aseiden viennissä Syyriaan taisteluun Israelia vastaan.
Israel on ylivertainen ilmataistelu- ja muissa valmiuksissa.
Mitä iranilaiset oikein ajattelevat, -
kun he päättävät laukaista yhden ohjuksen, -
ehkä ballistisen ohjuksen puolitonnisen taistelukärjen kera, -
ja siinä kaikki?
Vallankumouskaartin tehtävä on varjella vallankumousta Iranissa.
Siinä se on onnistunut.
Hallinnolla ei ole nyt sisäistä uhkaa.
Toinen tehtävä on vallankumouksen vieminen muihin maihin.
Sitä se yrittää Irakin ja Syyrian kautta Libanoniin ja Välimerelle.
Muut suunnitelmat saavat vielä odottaa.
Tehdäkseen sen Iran tarvitsee maareitin Irakin kautta Syyriaan.
Alun perin se ei pitänyt liian suurena haasteena -
olla niin kaukana Iranista ja niin lähellä Israelia.
Jostain syystä he pitävät läsnäoloaan Syyriassa legitiiminä.
Syyrian hallinto kyllä kutsui iranilaiset maahan.
Se antaa legitimiteetin verhon Iranin tarkoitusperille.
Mutta se, että he hyökkäävät Israeliin Syyrian maaperältä, -
olisi sama kuin jos Israel hyökkäisi Iraniin -
Azerbaidžanista tai laivasta Persianlahdella.
Ja niin voi käydäkin, jos se jatkaa hyökkäyksiään Israelia vastaan.
Tämän ohjuksen laukaisusta tiedettiin jo kauan sitten -
Israelin puolustusvoimissa ja tiedustelussa.
Sitä odotettiin ja se jopa tavallaan provosoitiin -
iskulla muutama tunti ennen laukaisua.
He tekivät väijytyshyökkäyksen Suleimanin Quds-joukkoihin -
provosoidakseen ohjuslaukaisun, -
torjuakseen sen ja tehdäkseen vastaiskun.
Kuten viime vuoden helmikuussa ja toukokuussa, -
Israelin šakkimatti-operaatio onnistui.
Se päihitti Iranin sen omassa pelissä.
Sitä ohjusta kuulemma seurattiin Iranista asti -
salakuljetusreittejä pitkin Syyriaan.
Eikä vain ohjusta, vaan myös siihen liittyvää suunnittelua.
Suunnitelmat voivat toki muuttua viime hetkellä.
Israelilaiset ovat kuitenkin pystyneet taitavasti tunkeutumaan -
iranilaisten päätöksentekosykliin.
Israelin sotilaallinen ylivoima on tunnettu tosiasia -
palestiinalaisten suhteen ja koko arabimaailmassa.
Olemme kuitenkin olleet heikoilla poliittisella näyttämöllä -
ja siinä, miten kansainvälinen yhteisö suhtautuu meihin.
Tässä tapauksessa Iran on heikoilla -
sekä sotilaallisesti että diplomaattisesti.
Herra Oren ei maininnut Azerbaidžania sattumalta.
Israel on vahvistanut strategisia suhteitaan Azerbaidžaniin -
ja muihin Irania ympäröiviin maihin.
Se tuottaa Iranille varmasti päänsärkyä.
Sekin on merkittävä pelote Iranille.
Iranilla ei myöskään ole Venäjän tukea.
On huomattavaa, että Venäjä ei tuominnut -
Israelin viimeisimpiä iskuja vallankumouskaartia vastaan.
Toisin kuin aiemmin.
Se viestii Iranille, että se on mennyt liian pitkälle -
ja toimii vastoin Venäjän tavoitetta tuoda rauhaa ja vakautta Syyriaan.
Irania saatetaan entistäkin kovemmin painostaa vetäytymään.
Herra Javedanfar, -
ballistinen ohjusohjelma on tuottanut Iranille paljon päänvaivaa.
Myös Saksa ja Ranska asettivat hiljattain Iranille uusia pakotteita.
Miksi Iran tahtoo ballistisia ohjuksia?
Hallinto, hallitus vai väestö?
Hallintohan väestöä nyt edustaa.
Ei edusta, vaikka niin se sanoo. Kansa ei ole valinnut Khameneita.
Hallinto sanoo, -
että Iranin ja Irakin sodassa Iranilla ei ollut ohjuksia, -
mutta Irak ampui ohjuksia Teheraniin.
Lähdin perheeni kanssa sieltä kolme kuukautta ennen sitä.
Koimme yhdessä Irakin ilmavoimien pommitukset, -
ja lähtömme jälkeen isäni koki Scud-ohjukset.
Niiden ampuminen oli muuten "venäläisten Iranin ystävien" ansiota.
Ohjukset olivat paljon pelottavampia. Ne saattoivat väestön kauhun valtaan.
Ohjukset tulivat ilman varoituksia.
Yhtäkkiä vain räjähti hirvittävällä voimalla, -
eikä ollut aikaa mennä ulos.
Tällä hallinto oikeuttaa ohjuksensa.
Muut maat eivät suostu myymään Iranille ohjuksia, -
koska se tekee terrori-iskuja Pariisissa ja salamurhia Lontoossa, -
ja tappaa amerikkalaissotilaita Beirutissa.
Se myös levittää islamismia turkmeeniksi, uzbekiksi ja kazakiksi -
entisen Neuvostoliiton alueen muslimeille.
Iranista on tullut varsinainen vihollistehdas.
Hallinto ei välitä siitä.
Se yrittää ylläpitää Iranin asemaa, vaikka sille ei myydä huippuaseita, -
toisin kuin saudeille ja Israelille.
Sillä on vain ohjukset.
Von Clausewitz sanoi, että sota on politiikan jatke, -
mutta Iranissa politiikka on puolustuslaitoksen jatke.
Siksi Iranin ohjusohjelmasta on tullut tällainen rasite.
Iranilla on tietysti oikeus puolustautua, -
mutta sen uhkailupolitiikka tekee siitä ongelman.
Onhan Pakistanillakin ohjuksia ja jopa ydinaseita, -
mutta ohjusohjelma on Iranille paljon suurempi rasite kuin Pakistanille.
Herra Oren, kysyisin Iranin epäonnistuneesta satelliittilaukaisusta.
Kantoraketti ei päässyt kiertoradalle, -
mutta kuten sanoitte ohjelman alussa, -
sitä voi käyttää ballistisissa ohjuskokeissakin.
Iranillahan on ballistista ohjusteknologiaa, -
jonka YK:n turvallisuusneuvoston päätöslauselma 2231 kieltää.
Kertoisitteko siitä lisää?
Viimeiset 30 vuotta ne maat, joilla jo on ballistisia ohjuksia, -
ovat yrittäneet rajoittaa muita maita hankkimasta ja käyttämästä niitä.
Se on MTCR-sopimuksen, -
ohjusteknologiaa rajoittavan sopimuksen, taustalla.
Se kieltää niitä maita, joilla on sellaista teknologiaa, -
myymästä sitä vaikkapa Israelille tai Iranille.
Kiertääkseen sen jotkut maat ovat lähteneet avaruusalalle.
Niillä on tietysti käyttöä myös satelliiteille -
esimerkiksi tiedustelussa, viestinnässä tai navigoinnissa, -
GPS tai Venäjän Glosnass, -
mutta satelliitit ovat myös -
ohjusten korvikkeita.
Mutta kuten Meir juuri sanoi, -
ballistista ohjusta ei oikeastaan kannata käyttää ilman ydinkärkeä.
Se voi kantaa vain puolen tonnin tai ehkä tonnin räjähdettä, -
eikä se ole kovin tarkka, -
ja sen käyttäminen on kutsu vastahyökkäykseen.
Lisäksi vastassa on ohjuspuolustus.
Yhdysvalloilla ja Israelilla on ohjuspuolustussopimus.
Israel ei ainoastaan saa puoli miljardia dollaria vuodessa -
sen kehittämiseen yhteistyössä USA:n kanssa, -
vaan amerikkalaisvalmiudet tulevat sota-aikana puolustamaan Israelia.
Lisäksi, jos tilanne kiristyy, -
Israel tai joku muu voi tehdä ennaltaehkäisevän iskun -
ohjuksen nousuvaiheessa, kun se on vielä Iranin ilmatilassa.
Mannertenväliset ohjukset eivät siis ole kenellekään vaivan arvoisia.
Niitä kehitetään vain arvovaltasyistä.
Niistä ei ole hyötyä sodassa ilman ydinkärkeä.
Vuoden 2015 ydinsopimuksen takia -
Iran ei saa ydinkärkiä lähitulevaisuudessa.
Se kehittää siis ohjuksia vain ilkeyttään tai sisäisistä syistä.
Nimenomaan sisäisistä syistä.
Niistä ei ole mitään hyötyä Iranille.
Ne tuovat Iranille pelkkää tappiota.
Arvovalta- ja sisäiset pyrkimykset ovat kääntyneet sitä itseään vastaan.
Se on kuin kaksiteräinen miekka.
Talousahdingon keskellä -
iranilaiset ihmettelevät, -
miksi maan pitää investoida niin paljon Syyriaan, -
100 miljoonan dollarin apuun Hizbollahille ja Hamasille, -
ja sen päälle vielä miljardeja dollareita ohjuksiin.
Nousuvaiheen torjunta on ainutlaatuinen mahdollisuus.
Se on uusi Trumpin hallinnon hanke.
Muistatte ehkä Reaganin Tähtien sota -hankkeen 1980-luvulta?
Se kuivui kokoon, mutta jos nousuvaiheen torjunta toteutuu, -
siitä tulee sitäkin suurempi pelote.
Ajatuksena on pysäyttää ballistinen ohjus, -
kun se on vasta laukaisuvaiheessa, -
ja kun sen elektroninen tunniste on maksimissaan -
ja kun se on hyvin hidas.
Kaiken kukkuraksi se räjähtää sen laukaisseiden ihmisten päälle.
Näiden ja taloudellisten syiden sekä Iranin eristymisen vuoksi -
Iranissa herää varmasti suuri väittely siitä, -
kannattaako ohjusten kehittämistä jatkaa.
Herra Javedanfar, onko linjanmuutos odotettavissa?
Ei. Hallinto on päättänyt eristää Ruhanin.
He kokevat Ruhanin valehdelleen.
Hän sanoi, -
että sopimus USA:n kanssa pitää, -
mutta se ei pitänytkään.
Siksi en kannattanut Trumpin vetäytymistä sopimuksesta.
Toisaalta hallinto haluaa rangaista Ruhania, -
ja yksi keino tehdä se on jatkaa ohjusohjelmaa.
Mutta haluaisin nyt hetken väitellä itsekseni.
Myös ydinsopimuksen aikaan Iran teki ballistisia ohjuskokeita -
ja kirjoitti siihen, että Israel on pyyhittävä pois maan päältä.
Nyt vasta aletaan tajuta, miten paljon Ruhani suuttui siitä.
Kerran he sanoivat Iranin yleisradioyhtiön entiselle johtajalle, -
että he haluavat perustaa rinnakkaishallituksen -
vallankumouskaartin rinnalle.
Mitä ihmettä se tarkoittaa? Hehän ovat jo hallitus.
Tuolloin Ruhanin turvana oli ydinsopimus, mutta ei enää.
Häntä syytetään itsensä myymisestä lännelle, -
joka vain nöyryytti häntä.
Näin siis vallankumouskaarti asian näkee.
Iran odottaa Euroopan pitävän puoliaan USA:ta vastaan.
"Me teimme sopimuksen, joten jatkamme liiketoimia Iranin kanssa."
Eikä sillä väliä, että Iran on tehnyt terrori-iskuja Euroopassa.
Hallinto haluaa painostaa Ruhania ja ylläpitää vallankumousstatustaan.
Ohjusohjelma on yksi keino siihen.
Aika on vähissä. Tämä aihe ei tietenkään ole loppuun käsitelty.
Kysyisin vielä tapaamisesta eurooppalaisdiplomaattien kanssa...
Iranilaiset kävelivät ulos.
Niin, koska heitä syytettiin ballististen ohjusten käytöstä.
Hallitus ei voi sanoa siitä mitään. Se ei ole hallituksen käsissä.
Jos he sanoisivat jotakin, he saisivat korvilleen.
Iran elää kovassa ympäristössä.
Kaikkien sen alueen maiden on oltava vahvoja, myös Iranin.
Sillä on vain väärät keinot siihen.
Sen pitää puolustautua niin, ettei se vain lisää sillä vihollisia.
Suurlähettiläs Ajalon?
Iran on suurissa vaikeuksissa.
En yllättyisi, jos ne johtaisivat vallanvaihtoon tai linjanmuutokseen.
Iranilla oli legitiimi syy vahvistaa sotavoimaansa, -
myös ohjusarsenaaliaan, -
niin kauan kun Saddam Hussein oli vallassa Irakissa.
Se syy poistui lähes 16 vuotta sitten.
Sillä ei ole enää mitään syytä kehittää ja hankkia lisää ohjuksia.
Israelilla on nyt F-35-hävittäjiä, -
johon amerikkalaiset yrittävät lisätä ilmatorjuntaohjuksia -
ohjusten torjumiseksi.
Mitä enemmän iranilaisilla on, sen pahempi heille.
Valitettavasti aika on lopussa.
Kiitos, suurlähettiläs Ajalon, Amir Oren ja Meir Javedanfar!
Kiitos katsojillekin, näkemiin tiistaihin!
Suomennos: Hannele Lehtoranta