Tervetuloa Jerusalem studioon!
Presidentti Trump puhui joulukuussa puhelimitse Turkin presidentin kanssa,
ja päätti pikimmiten vetää USA:n joukot Syyriasta.
Vetäytymissuunnitelmassaan USA vaati Turkilta maltillista suhtautumista
USA:n tukemiin kurdijoukkoihin.
Tästä keskustelevat tänään -
tohtori Eran Lerman, -
Jerusalemin strategia- ja turvallisuus- instituutin varapuheenjohtaja, -
analyytikkomme Amir Oren, -
sekä Ceng Sagnic, kurdiopintojen koordinaattori -
Tel Avivin yliopiston Moshe Dajan-keskuksesta.
Herra Oren, mitä on tapahtunut viime aikoina tämän aiheen puitteissa?
Liisa Ihmemaassa olisi sanonut, -
että ensin tehdään päätös, sitten tuomio.
Presidenti Trump armeijan komentajana on tehnyt päätöksensä.
Hänen alaisensa ovat yrittäneet rahoittaa päätöstä -
ja edetä maltillisempaa tahtia -
esimerkiksi asettamalla päätökselle reunaehtoja.
Tämä on hyvin vaikeaa, -
minkä vuoksi presidentti Erdogan perui tapaamisensa -
kansallisen turvallisuuden neuvonantajan John Boltonin kanssa.
Lähi-idän kiertueellaan myös Mike Pompeota pommitettiin kysymyksillä, -
joihin hänellä ei ollut vastauksia.
Ongelmana on, kuinka toteuttaa Trumpin tavoite -
vetää pois USA:n joukot ja lakata sijoittamasta -
Lähi-idän ei-öljy valtioihin.
USA ei kuitenkaan voi pettää liittolaisiaan.
Ensinnäkään se ei olisi taktisesti järkevää.
Toiseksi, silloin USA:n liittolaiset kääntyisivät -
Venäjän ja muiden suurvaltojen puolelle.
Tämä onkin nyt Pompeon ja Boltonin tavoite.
Shanahan toimii väliaikaisena puolus- tusministerinä,kunnes uusi nimitetään.
USA:n hallitus yrittää yhä selvittää, -
voiko 4 kk:n aikataulu osua yhteen -
Turkin tulevien vaalien kanssa, -
jotka ovat alle 120 pv:n päässä.
Tämä oli yksi syy 4 kk:n aikatauluun.
Kurdien ja turkkilaisten välisiä konflikteja yritetään myös välttää.
Jatkan Liisa Ihmemaassa sitaatilla: -
"sekavempaa ja sekavempaa".
Presidentti Trumpin hiljattainen tviitti -
selvästi kannattaa Turkin etujen vastaisiin toimenpiteisiin.
Tämä poikkeaa lähes 150 astetta -
hänen asemastaan aiemmassa keskustelussa Erdoganin kanssa.
Washingtonin toimintatavat ovat muuttuneet hyvin dramaattisesti.
Osittain se johtuu, -
turkkilaista termiä käyttäen, ammattilaisista, sotilaista, -
kansallisen turvallisuusneuvoston johtajista -
sekä joistain Boltonin ja Pompeon alaisista ulkomaisista virkamiehistä.
Kongressilla on myös ollut suuri vaikutus.
Näkisin käännekohdan olleen Lindsay Grahamin kanssa käyty keskustelu.
Hän oli sitoutunut auttamaan -
USA:n liittolaisia eli Syyrian demokraattisia tahoja.
He ovat pääosin -
kurdijohtoisia järjestöjä.
Taustalla vaikuttanee moraalinen velvollisuudentunto, -
jota tuntevat USA:n liittolaiset ja toisaalta myös ne, -
jotka eivät uskoneet ISIS:in voittoon -
Kubanin taisteluissa.
Tällä on yhä vaikutusta niihin, jotka taistelun muistavat.
Presidentti Trumpin julkaistua ilmoi- tuksensa sosiaalisessa mediassa, -
presidentti Erdogan julisti välittömästi puolueadressissaan, -
että pohjois-Syyrian kurdijärjestöjä, hänen mukaansa terroristitahoja, -
vastaan alkaisi laaja operaatio.
Hän sanoi Turkin myös pitäytyvän USA:lle tekemässä lupauksessa -
ja jatkavan taistelua ISIS-järjestöä vastaan.
Kuten te ja herra Oren mainitsitte, -
tämä ei sopinut USA:lle, sillä kurdit ovat avainasemassa -
taistelussa ISIS:iä vastaan.
Tämä antaisi heille vain alueellisia voittoja, -
mutta ei vielä lopullista voittoa.
Presidentti Trumpin kansallisen turvallisuuden neuvonantaja, -
John Bolton kävi Israelissa ja Turkissa -
esittämässä vetäytymisuunnitelman molemmille liittolaisilleen.
Israelissa hän puhui israelilaisia koskettavista huolenaiheista, -
ja Turkissa turkkilaisten huolenaiheista.
Israelissa Bolton sanoi, ettei USA vedä joukkojaan koillis-Syyriasta, -
kunnes Turkki vakuuttaa, ettei kurdeja vastaan hyökätä.
Turkkilaisten retoriikka Yhdysvaltoja kohtaan -
muuttui tämän takia vihamielisemmäksi.
Bolton ei päässytkään tapaamaan Erdogania, -
vaan tämän puhemiestä, joka on myös Erdoganin vävy.
Missä määrin tämä kuvastaa päätöksen aiheuttamaa selkkausta?
On yksi tekijä, jota Trump ei alussa täysin huomioinut.
Tämä on ollut keskeinen etenkin Boltonin ja Pompeon, -
jopa amerikkalaisten sekä Israelin näkökulmasta.
Heillä on moraalinen velvoite kurdeja ja liittolaisiaan kohtaan.
Toisaalta jos kurdit jätetään yksin -
kohtaamaan välitön uhka, -
he hakevat apua tietysti Syyrialta ja Iranilta.
Sen seurauksena järjestö, jolla on merkittävä kapasiteetti, -
muuttuu USA- ja länsimielisestä -
taas yhdeksi osaksi Iranin suunnitelmaa -
rakentaa strategista siltaa Teheranin ja Välimeren välille.
Strategisesti kurdeja ei tulisi jättää omilleen, -
koska silloin he liittoutuisivat -
Israelin, Yhdysvaltojen ja Saudi-Arabian vihollisten kanssa.
Presidentti Obaman virhe oli jättää Lähi-itään tyhjiö, -
jonka Venäjä ja Iran pystyivät täyttämään.
Herra Sagnic, koillis-Syyrian kurditaistelijat kokivat oikeutetusti -
tämän päätöksen hylkäävän heidät.
Kuitenkin Washington oli luvannut, ettei hylkäisi heitä.
Kurdit eivät lähteneet itse ajamaan omia etujaan, -
vaan suurin osa heistä alkoi välittömästi -
Venäjän välityksellä neuvotella -
Damaskoksen kanssa Assadin hallin- non mahdollisesta palauttamisesta -
kurdien hallitsemille alueille.
Missä määrin tämä ei ole uhka USA:n alkuperäiselle tavoitteelle -
estää Iranin vaikutusta alueella, -
joka on samoilla linjoilla Assadin hallituksen kanssa?
Trumpin vetäytymispäätös Syyriasta oli yllätys paitsi kurdeille, -
kaikille muillekin.
Nähtäväksi jää, mitä seuraavaksi tapahtuu koillis-Syyriassa.
Kuten Eran mainitsi, -
tiedämme amerikkalaisten myös -
kannustaneen kurdeja aloittamaan neuvottelut Assadin hallinnon kanssa -
suojellakseen rajojaan.
En usko lähiaikoina alkavaan laajamittaiseen sotaan Turkin rajalla, -
ellei Turkki päätä tehdä sitä strategisista syistä.
Vaikka Turkin armeija on jo valmiina rajalla odottaen käskyä?
Laajamittaisessa sodassa Turkin pitäisi taistella -
n. 300-400 km:n mittaisella rajalla.
Se olisi erittäin haastava taistelu.
Turkkia on vastassa 60-70 000:n vahvuinen kokenut militanttiarmeija.
Luulen, että alun perin Turkki suunnitteli laajamittaista operaatiota.
Turkin strategia oli vetää USA:n joukot Turkin puolelle, -
jotta vastapuolen armeijan tuki vähenisi -
ja ainakin joillain rintamilla voitaisiin jakaa tiedustelutietoa.
Turkki voisi paremmin varautua vasta- puolen hyökkäyksiin USA:n avulla.
Näin ei käynyt; Trumpin päätös oli yllätys Turkille.
Kukaan ei halunnut USA:n vetäytyvän ilman yhteistyötä -
jonkun osapuolen kanssa.
Koillis-Syyrian kurditaistelijat -
ovat aina pitäneet takaportin auki nk. "itäiseen leiriin" -
eli Syyriaan ja Venäjään.
Mielenkiintoista kuitenkin on, -
ettei Venäjä kannata Syyrian ase- joukkojen ja hallinnon välistä sopua, -
pikemminkin Syyrian hallituksen pysäyttämistä.
Neuvotteluissa Syyrian asejoukkojen ja maan hallinnon välillä -
ei keskustella Syyrian täyshallinnon palauttamisesta kurdialueille, -
vaan armeijan sijoittamisesta rajalle -
Manbijistä Irakin rajalle.
Tarkoituksena olisi estää Turkin hyökkäyksiä, -
mistä on periaatteessa jo sovittu Syy- rian asejoukkojen ilmoitusten pohjalta.
Myös Turkin ulkoministeri Mevlüt Çavuşoğlu -
pyysi Irania ja Venäjää liittoutumaan Turkin kanssa -
muodostaakseen pyramidilinjan kurdeja vastaan.
Tuleeko tilanne eskaloitumaan -
vai uskotko, että nämä ovat vain sanoja ilman tekoja?
Tässä on kyse Syyrian kriisin kohtalosta.
Jonkun suurvallan pitää puuttua Syyrian tilanteeseen.
En kutsu niitä supervalloiksi, -
mutta joko USA:n tai Venäjän tulee puuttua Syyrian tilanteeseen.
Turkki halusi USA:n puolelleen -
toimenpiteissään Syyrian asejoukkoja vastaan.
Tällöin pitää myös tehdä yhteistyötä Venäjän kanssa.
Epäilen suuresti Venäjän yhteistyöhalukkuuteen Turkin kanssa.
Turkki pystyy tällä hetkellä siis sotaoperaatioihin -
vain Manbijissa ja Iranin rajalla -
ja ehkä Kobanen alueella.
Lähiaikoina ei ole odotettavissa laajamittaista hyökkäystä -
Manbijistä Irakin rajalle.
- Herra Oren?
Tulee huomioida, että tämä mukailee presidentti Trumpin tavoitetta -
välttää osallistumasta enempiin sotiin.
Hän väistyy pois myös kaikista edeltä- jiensä hänelle jättämistä konflikteista.
Hän haluaa kuitenkin todistaa väitteensä, -
että hän on voittanut ISIS:in.
99 prosenttia työstä on jo tehty.
Hän ei halua alkaa sotia NATO-valtiota, Turkkia, vastaan.
Keskustelimme täälläkin siitä, -
ettei kannata pettää liittolaisiaan.
Miten tämä ympyrä sitten suoristetaan?
Joukkojen vetäminen on taktinen veto.
Alueella on edelleen paljon muuta USA:n kalustoa, -
kuten merivoimat, jotka voivat astua tilalle.
USA:n rooli on muuttunut osallistujasta auttajaksi.
Lisäksi USA pyytää maltillisuutta sekä kurdeilta että turkkilaisilta.
Vaadimme myös kurdeilta takuita siitä, -
etteivät he liittoutuisi Turkin kurdien kanssa -
tehdäkseen terroritekoja.
Suurlähettiläs James Jeffrey johtaa parhaillaan -
osapuolten välisiä neuvotteluja. Ehkäpä jonkinlainen ratkaisu löytyy.
Tämä olisi pitänyt tehdä ennen vetäytymistä, -
mutta he yrittävät korjata edes jotain.
Kun katsomme Syyrian tilanteen ulkopuolelle, -
ja siihen, mitä ulkoministeri Maddis on sanonut -- Anteeksi?
Anteeksi, ulkoministeri Pompeo.
Pompeo sanoi, että vaikka armeija vetäytyykin, -
heillä on edistyksellinen lentokalusto ja he ovat sitoutuneita -
yhteistyöhön ilmaiskuissa ISIS:in kohteita vastaan.
6. laivasto ei poistu Välimereltä ja 5. laivasto on tulossa Persianlahdelle.
USA ympäröi aluetta resursseilla, jotka ovat voimakkaampia -
kuin 2000 sotilasta.
Missä määrin kyse on yhtäältä joukkojen vetäytymisestä -
mutta toisaalta voimakkaan asevallan luomasta piirittämisestä?
Puheittesi perusteella sait minut melkein vakuuttuneeksi.
Painottaen sanaa 'melkein'.
Ensinnäkin, miksi alueella oli 2000 sotilasta, jos niitä ei tarvittaisi?
Miksi he olivat siellä tähän asti, -
jos se ei vähennä USA:n vaikutusta alueella?
Kaikkien alueella tulee oppia uudelleen eräs asia.
Muistamme, miten v. 1983-84 -
USA:n laivasto pommitti kohteita Beirutissa.
Tästä opimme, että USA:lla ei ole kestävyyttä.
Tämän voi kytkeä myös kotimaan politiikkaan.
Sanoit aiemmin, että Obama teki virheen vetäytyessään.
Obaman kampanja oli kuitenkin päinvastainen kuin George W. Bushin.
Hän ei voinut jatkaa edeltäjänsä jalanjäljissä vuosi toisensa perään.
Kun Irakin tilanne oli hänen mielestään rauhoittunut, -
hän ilmoitti joukkojen vetäytymisestä.
Alueelle jäi edelleen joukkoja, mutta kampanjan nimi muutettiin.
Kaikki kuitenkin oppivat läksynsä.
USA tuli paikalle operaation määräajaksi.
He halusivat palata kotiin ja siirtää vastuun paikallisille.
Koska Turkki, Iran ja Israel -
eivät häviä Lähi-idästä, heidän on kannettava vastuu.
Myös Venäjän tulee ottaa vastuuta Syyrian konfliktin jälkimainingeista.
Tr. Lerman, onko kyse vastuun jakamisesta?
Trumpin tavoite on alusta alkaen ollut -
siirtää vastuu paikallisille tahoille.
Näin taakka siirtyy pois USA:n joukkojen harteilta.
Tämä on Trumpin filosofia.
Hän pelaa kaupallista peliä.
Saudi-Arabia, Turkki ja Israel ovat kukin omalla tavallaan -
USA:n ystäviä.
Uskon, että Trump halusi siirtää USA:n kantaman taakan -
näiden valtioiden harteille.
Tietysti tämä piti toteuttaa harkitusti.
Jos suurin osa Syyriasta olisi tämän seurauksena joutunut Iranin käsiin, -
se olisi tietenkin huono asia -
sekä Israelin että USA:n Saudi-liittolaisten näkökulmasta.
Uskoakseni myös Venäjän näkökulmasta?
On mielenkiintoista, -
että Venäjä rajoittaa osallisuuttaan, -
koska se ei halua kulkea Iranin perässä vastoin omia etujaan.
Tästä herää kysymys, miksi Israelin hallitus, -
armeijan ylipäällikön ja pääministerin kautta, -
ottavat aiempaa enemmän vastuuta Syyrian tapahtumista?
Tämä kertoo samanaikaisesti Venäjälle, -
että sen tulisi pysyä loitolla Iranista, -
tai muuten Venäjän asiakas, Assad, joutuu kärsimään.
Saudi-Arabia sekä muut Lähi-idän valtiot -
pitävät Israelia strategisena kumppanina -
Iranin raketti-iskuja vastaan Saudi-Arabiassa.
Israel on luotettava kumppani tässä konfliktissa ja sillä on kestävyyttä.
Israel on ja pysyy Lähi-idässä -
ja sillä on kyky pysäyttää Iranin eteneminen.
Herra Sagnic, kun katsomme kurdien reaktioita tilanteeseen, -
ja USA:n lupauksia tuen jatkumisesta kurdijoukoille -
ainakin ilmavoimien kautta, -
uskotko, että kurdit eivät halua luottaa amerikkalaisiin, -
vaan aikovat jatkaa sovinto- neuvotteluja Damaskoksen kanssa?
Ei ole enää paluuta, jos Assadin hallinnon ja Venäjän kanssa -
päästään sovintoon.
Heidän tulisi välttää enempää provosoimasta Irania ja Turkkia.
Tästä ei ole enää paluuta, -
vaikka USA ei vetäisikään joukkojaan koillis-Syyriasta.
Syyrian kurdit tietävät, ettei heillä ole niin suurta strategista merkitystä -
kuin koillis-Syyrian pienillä öljykentillä -
tai Syyrian ja Turkin rajalla.
Jos Turkki olisi valmis hyökkäämään 300 km:n mittaisella rajalla -
Syyrian asejoukkoja vastaan, -
ei olisi epäilystäkään, etteikö USA hylkäisi koillis-Syyrian kurdeja.
Heidän tilalleen tulisi NATO-valtio, Turkki, ja kurdit tietävät tämän.
Syyrian tilanne on vaikuttanut paljon kurdien politiikkaan ja diplomatiaan.
Kurdeilla on nyt myös entistä realistisempi käsitys -
heidän strategisesta sijainnistaan, joka joutuisi riskialttiiksi -
suurvaltojen, etenkin USA:n, toimesta.
Yhteenvetona, -
Damaskoksen ja kurdien välisistä neuvotteluista ei ole enää paluuta.
Tämä on ollut myös erittäin onnistunut kokeilu kurdeille.
He eivät ole hylänneet länsimielistä, sekulaaria näkemystään, -
vaikka länsimaat ovat niin sanotusti pettäneet heidät.
Heidän neuvotteluissaan Assadin ja oletettavasti Iranin kanssa -
ei olla vielä päästy minkäänlaiseen ideologiseen yhteisymmärrykseen.
Kurdit ovat edelleen länsimaiden liittolaisia.
Uskon, että länsimaat luottavat enemmän kurdeihin.
En usko rajojen pysyvän ennallaan.
Herra Oren?
USA turhautuu, jos joutuu kerralla tais- telemaan monen eri pelaajan kanssa.
He haluavat taistella kerrallaan vain yhtä vastustajaa vastaan -
kuten Venäjä ja ehkä myöhemmin Kiina.
Syyrian tilanne on kuitenkin monimutkainen, -
koska siellä on mukana jopa 8 eri tahoa.
USA haluaa pakata tavaransa ja mennä kotiin.
Presidentti Trumpia ei voi syyttää tästä, -
koska alueen 2000 USA:n sotilasta voivatkin olla taakka eikä etu.
Jos heitä vastaan tehtäisiin terrori-isku, -
jossa kymmeniä kuolisi ja heidät tuotaisiin kotiin ruumisarkuissa, -
Trump joutuisi tästä syytteeseen riippumatta tilanteesta ennen tätä.
Näin on käynyt muun muassa myös Libyassa ja Chadissa.
Presidentti Trump suunnittelee jo v. 2020 presidentinvaalikampanjaa.
Hänelle tärkeämpää on toteuttaa kampanjalupauksensa -
sekä hänen oma näkynsä.
Viittaan Trumpin puhelinkeskusteluun Erdoganin kanssa, -
jossa hän antoi Turkille ja kenelle vaan luvan mennä Syyriaan -
ja tehdä niin kuin lystää.
Niiden pitäisi kuitenkin korvata USA:n läsnäolo.
Täytyy luottaa siihen, että tilanteeseen puuttuva taho tulee pysymään siellä.
Sen, joka päättää mennä Syyriaan, tulee tehdä se kunnolla.
Ohjelma on lopussa, joten annan jokaiselle vielä päätöspuheenvuoron.
Ole hyvä, tr. Lerman.
Trumpin päätöksen jälkeen -
uskon edelleenkin, -
että Syyrian asejoukkojen ja länsi- Kurdistanin tilanteessa on toivoa.
USA ei vedä tukeaan, vaikka se vaatisi Turkin painostamista.
Varustamalla ja aseistamalla kurdeja he pystyvät puolustautumaan.
Herra Sagnic?
Uskon myös, että koillis-Syyrian kurdit pystyvät puolustautumaan, -
jopa Assadin hallinnon avustuksella.
Assadin hallinnon palauttaminen koillis-Syyriaan -
takaisi länsimielisten yli 60 000 sotilaan läsnäolon alueella, -
joita voidaan hyödyntää puolustuksessa.
Seuraavaksi pitää ratkaista lounais-Syyrian tilanne.
Levottomuuspesäkkeitä ovat Al Tanf, Jordania, Israel -
sekä Suwaydan druusikaupunki.
USA:n etu on jäädä alueelle.
Kiitos tohtori Lerman, herra Oren ja herra Sagnic.
Kiitos katsojillekin, näkemiin perjantaihin!
Suomennos: Sonja Mattayev