Tervetuloa Jerusalem studioon!
Presidentti Donald Trump päätti -
vetää kaikki USA:n joukot Syyriasta.
Päätöksen aikataulu, yksityiskohdat ja seuraukset -
ovat vielä hämärän peitossa.
Tästä keskustelevat professori Zeev Hanin, -
Lähi-idän ja Venäjän asiantuntija Bar Ilanin ja Arielin yliopistoista, -
analyytikkomme Amir Oren -
ja tohtori Nir Boms Tel Avivin yliopiston Moshe Dajan -keskuksesta.
Herra Oren, mitä on tapahtunut tämän dramaattisen päätöksen jälkeen?
Yhdysvaltojen politiikka Lähi-idässä, ja varsinkin Syyriassa, seilaa nyt -
tviittien ja aikataulujen väliä.
Presidentti Trump pani toimeksi -
päättäessään vetää Syyriasta kaikki sotilaat ja diplomaatit, -
yhteensä noin 2000 ihmistä.
Diplomaatit lähtivät välittömästi, mutta sotilaat jäivät vielä sinne.
Nyt puolustusministeri James Mattisin eron -
ja liittolaismaiden hämmennyksen jälkeen -
USA:n linja näyttää muuttuneen.
Korkeat hallintoviranomaiset, -
etupäässä kansallisen turvallisuuden neuvonantaja John Bolton, -
joka vieraili Israelissa ja Turkissa, -
ja monessa muussa Lähi-idän maassa vieraillut ulkoministeri Pompeo, -
vakuuttavat, että kyse on vain vetäytymisen periaatejulistuksesta.
Aikataulua ei ole vielä ilmoitettu, -
ja läsnäolo Syyriassa on vain yksi keino saavuttaa kaksoistavoite, -
Iranin pysäyttäminen ja Isisin voittaminen.
Asiasta ilmoitetaan siis lisää, -
kun linja on hahmottunut tarkemmin.
Tarkastellaanpa vielä strategista yleiskuvaa -
ja amerikkalaisjoukkojen sijoittumista -
Washingtonin päätöksen ymmärtämiseksi.
Professori Hanin, -
haluaisin kysyä Trumpin edeltäjästä, Barack Obamasta, -
jota kritisoitiin tyhjiön luomisesta Lähi-itään.
Se mahdollisti Venäjän astumisen näyttämölle -
ja Iranin aggressiivisemman toiminnan alueella.
Obaman linjaa pidettiin heikkona.
Trump onnistui täyttämään tyhjiön tietyillä tarkoilla toimenpiteillä, -
ja näyttämään taas USA:n voiman, -
mutta nyt historia toistaa itseään. Mitä siellä oikein tapahtuu?
Trump nousi valtaan luvaten uskottavuutta ulkopolitiikkaan.
Hän kritisoi Obamaa siitä, -
että hän teki USA:sta epäluotettavan.
Trump tekee nyt itse samoin. Syynä on tuo sama uskottavuus.
Hän oli luvannut vetää joukot, -
ei kuitenkaan ennen kuin homma on hoidettu, mutta se on pian hoidettu.
"Terrorinvastaisessa liittoumassa" on muitakin maita, -
ja niiden on vietävä työ loppuun.
Yhdysvalloilla ei ole enää erityisiä intressejä Lähi-idässä, -
mitä tulee energiaan, kansainvälisiin suhteisiin ja ulkopolitiikkaan.
Se sanoo antaneensa liittolaisilleen tarpeeksi, -
tai jos niiltä jotain puuttuu, kertokoot sen.
Trump keskusteli siitä Ranskan presidentti Macronin kanssa.
Macron kritisoi päätöstä kiivaasti.
Niin, ja se, joka näyttää hyötyvän tästä päätöksestä eniten, -
menettää itse asiassa eniten.
Tarkoitan Moskovaa.
Trump seuraa Putinin jalanjälkiä.
Putin on kolmesti sanonut vetäytyvänsä Syyriasta, -
mutta hän ei ole tehnyt sitä.
Nyt USA:n presidentti sanoo samaa, -
mutta joukot ovat yhä Syyriassa.
Tohtori Boms, olette seurannut Syyrian sotaa -
ja puhunut siitä tässä ohjelmassakin alusta asti.
Olemme seuranneet sodan eri käänteitä.
Aikoinaan kapinalliset olivat voitolla, mutta sitten Venäjä tuli mukaan.
Trumpin hallinnon linja antoi toivoa joillekin kapinallisille, -
nimittäin Syyrian demokraattisten joukkojen kurditaistelijoille, -
jotka olivat pääosassa -
Isisin vastaisen taistelun loppuvaiheessa.
Washington vakuuttaa, ettei se hylkää liittolaisiaan.
Eikö tämä sitten ole hylkäämistä?
Onhan se, mutta ei kovin dramaattista.
Amerikkalaisten vaikutus Syyriassa ei ole ollut suuren suuri.
Heitä on ollut enimmillään 3000, -
ja nyt sitäkin vähemmän.
Nyt keskustellaan siitä, -
vedetäänkö heidät kaikki, -
vai tehdäänkö jotain muuta.
Amerikkalaisten tuki on tietysti ollut tärkeää, ei määrän vuoksi, -
vaan aseiden, tarvikkeiden ja USA:n yleisen suojeluksen vuoksi.
Se saattaa nyt muuttua, ja siitä keskustellaan nyt Turkin kanssa.
Erdogan on uhannut tunkeutua syvemmälle Syyriaan.
Yhdysvaltojen linja on kuitenkin ollut johdonmukainen, valitettavasti.
Siitä lähtien, kun Obama päätti vuonna 2013 olla hyökkäämättä, -
Yhdysvallat on tehnyt Syyriassa hyvin vähän.
Se tuli vain kukistamaan Isisin, ja se on kukistettu.
Voitto Isisistä on julistettu jo toistakymmentä kertaa.
Presidentti Trump on sanonut haluavansa joukot kotiin.
Luultavasti hän myös tekee sen ainakin osittain.
Kansallisen turvallisuuden neuvonantaja ja ulkoministeri -
tekevät lopulta kompromissin, -
joka ei merkitsisi liittolaisten hylkäämistä kokonaan, -
mutta Trump voisi silti sanoa täyttäneensä lupauksensa.
Yhdysvallat ei kuitenkaan ole tehnyt muuta -
kuin auttanut kurdeja pitämään tärkeän Al-Tanfin rajanylityspaikan.
Se ei ole tehnyt paljon Iraninkaan pysäyttämiseksi.
Israelin pääministerikin sanoi hiljattain, -
että Yhdysvallat jatkaa toimintaansa Iranin suhteen diplomatian piirissä, -
ja Israel jatkaa ilmaiskujaan Syyriassa.
Niitä on tehty jo kolmisensataa.
Mainitsitte USA:n suojeluksen, mikä on tärkeä tekijä.
Herra Oren, taustalla on tietysti se tosiasia, -
että Yhdysvallat on 21. vuosisadan supervalta -
sekä taloudellisesti että sotilaallisesti.
Jos tarkastellaan kokonaiskuvaa, -
niin Yhdysvallat on pienessä määrin läsnä Irakissa ja Syyriassa, -
mutta painopiste on Persianlahdella.
5. laivasto tekee siellä operaatioita ja harjoituksia.
Miten dramaattinen tämä päätös siis on?
Arkkitehtuurissa sanotaan, että muoto seuraa tarkoitusta.
Tämä huonekalu näyttää tältä, jotta se täyttäisi tarkoituksensa.
Strategiassa voima seuraa politiikkaa.
Siinä mielessä Trump seuraa perinteistä amerikkalaislinjaa.
Mainitsitte vain Lähi-idän, johon täällä keskitymme, -
mutta Yhdysvallat on maailmanvalta, -
jolla on intressejä Alaskasta Ukrainaan, Tyynellemerelle -
ja Intiaan, joka on nyt tärkeämpi kuin koskaan.
Toki Lähi-idässäkin, -
mutta sen merkitys energian kannalta on vähentynyt.
Yhdysvallat on perinteisesti vältellyt maasotia Aasiassa.
Näin sanoi aikoinaan asevoimien komentaja Omar Bradley.
Puolustusministeri Robert Gates sanoi Afganistanin ja Irakin sotien jälkeen, -
että jos tuleva presidentti tai puolustusministeri suosittelee -
uusia sotatoimia Lähi-idässä, hänen päänsä pitäisi tutkia.
Presidentti Trump tosiaan lupasi lopettaa ne sotatoimet.
Muutama päivä sitten hän tviittasi jälleen, -
että tämä on taas yksi loppumaton sota.
Hänen mielestään Yhdysvallat on tehnyt enemmän kuin tarpeeksi, -
eivätkä liittolaiset ole tehneet omaa osuuttaan.
Puhuitte kuitenkin uskottavuudesta, tyhjiöstä ja realiteeteista.
Kyse ei ole vain Isisistä ja Iranista, -
vaan Assadin hallitseman Syyrian tulevaisuudesta.
Siksi joukot eivät lähde heti.
Toiseksi siellä tehdään jonkinlainen ratkaisu, -
CIA, puolisotilaalliset joukot tai neuvonantajia paikallisjoukoille.
Yhdysvallat ei lähde sieltä kokonaan.
Puhuisin siitä ratkaisusta.
Pari viikkoa sitten Israelin entinen puolustusministeri Lieberman sanoi, -
miksi amerikkalaisten vetäytyminen Syyriasta on huono asia.
Vaikka heitä on vähän, -
ja he ovat erityisjoukkoja Isisin vastaista taistelua varten, -
he ovat hyvin tärkeitä, koska he ylläpitävät niitä rajoja, -
joista on sovittu Syyrian sodan osapuolten kesken.
Kun amerikkalaiset ovat lähteneet, Syyriasta tulee taas yhtä sekasortoa.
Kaikki on taas auki. Kenen puoleen sitten käännytään?
Näin tilanne nähdään Moskovassa.
Tämä päätös ei ilahduta kaikkia Kremlissä.
Turkin presidentti, Irakin pääministeri ja muut puhuvat -
tyhjiön täyttämisestä amerikkalaisten vetäydyttyä, -
mutta tietenkin yhteistyössä Venäjän, Iranin ja Assadin kanssa.
Aivan niin, -
mutta kaiken kahmii Iran ja vähän Turkkikin, -
mutta missä on Venäjä? Ei missään.
Ennen Venäjä oli eri voimien tasapainottaja.
Se pystyi tasapainottamaan Iranin, Israelin, Yhdysvaltojen, -
Turkin, kurdien ja Assadin hallinnon välillä.
Siitä tuli se, jonka puoleen käännytään.
Kaikki tulivat Moskovaan etsimään ratkaisuja.
Nyt se ei pysty tarjoamaan sellaisia ratkaisuja.
Ehkä juuri siksi Venäjä yrittää rauhoitella tätä kriisiä -
Turkin ja Israelin kanssa.
Tohtori Boms?
Kysyitte, missä Venäjä on. Kaikkialla.
Vuoden 2018 lopussa -
Syyriassa putosi enemmän venäläisiä kuin syyrialaisia koneita.
Kaikkihan ne ovat venäläisiä.
Niin, venäläiskoneita ja venäläislentäjiä.
Se kertoo Venäjän osallisuudesta.
Venäjä tosiaan haluaisi tilanteen rauhoittuvan.
Se haluaa kerätä investointiensa tuotot -
ja aloittaa sovintoprosessin ja maan vakauttamisen.
Se haluaa siirtyä kiinnostavimpiin asioihin, kuten kaasuun ja öljyyn, -
sen sijaan, että se käyttäisi resurssejaan tähän sotaan.
Syyriasta tuodaan takaisin -
200 venäläisen ruumiit.
Siksi Venäjä pyrkii kaikkien osapuolten välittäjäksi.
Emme tiedä, mitä Erdoganin ja Trumpin keskustelusta seuraa.
Saiko Turkin presidentti ihmeellisesti Trumpin muuttamaan kantaansa -
vastoin neuvonantajien suosituksia?
Mutta hän onkin Trump. Ehkä pian tulee uusi mullistava tviitti.
Joukot eivät ole vielä palanneet, joten hän voi vielä syödä sanansa.
Päätös on merkittävä vain jos se toteutuu.
On muistettava, että Syyrian sodassa on alkanut uusi vaihe.
Assad hyväksytään takaisin Arabiliittoon, -
ja Damaskokseen avataan lähetystöjä.
Presidentti tervehti joulun merkeissä kristittyjä kansalaisiaan.
Tilanne on palaamassa normaaliksi.
Monet hänen vastustajistaan sanovat, -
että kapinalliset hävisivät sodan, ja se on vain hyväksyttävä.
Syyrian rajat on määriteltävä, -
ja ehkä Trump vihjaa, että hänkin hyväksyy sen.
Yhdysvalloilla oli siellä erityinen suojelustehtävä.
Israel saattaa lisätä apuaan, -
koska jos jonkun on tehtävä likainen työ Irania vastaan, -
se ei ole Yhdysvallat, vaan Israel.
Amerikkalaiset ovat valitettavasti ampuneet -
enemmän Venäjän kuin Iranin piiriin kuuluvia joukkoja.
Päätös on siis merkittävä, mutta ei dramaattinen.
Otetaan Israel mukaan keskusteluun.
Yhdysvaltojen vetäytyminen vaikuttaa lähinnä poliittisella tasolla.
Israel on tähänkin asti taistellut yksin -
kansallisten turvallisuusetujensa puolesta.
Pääministeri Netanjahu ja kenraali Norkin sanoivat -
lentäjien valmistujaisissa 26. joulukuuta, -
että vaikka Iranin joukkoja ja liittolaisia vastaan -
on tehty paljon operaatioita Syyriassa ja Libanonissa, -
uhka on pysyvä, eikä se katoa minnekään.
Israel suuntaa jatkossakin voimansa -
Iranin sotilaallisen linnoittautumisen pysäyttämiseen.
Suuri, ellei suurin osa Israelin toiminnasta Syyriassa -
jää raportoimatta, -
koska Israel ei halua julkistaa sitä.
Israel on tehnyt -
kymmeniä tai jopa satoja iskuja, -
enimmäkseen ilmasta käsin, mutta myös maalla, -
ja mereltäkin.
Eikä vain iranilaiskohteisiin tai Iranin tukemiin joukkoihin, -
mutta myös Isisiä vastaan.
Israel on ollut Isisin vastaisen liittouman hiljainen kumppani.
Se ei ole auttanut vain tiedustelullaan, vaan myös kineettisillä iskuilla.
Se on pitänyt asian niin salassa kuin mahdollista, -
mutta amerikkalaiset ja muut kumppanimme tietysti tietävät sen.
Israel on kiinnostunut kahdesta Syyrian alueesta, -
Golanista ja sen rajasta Lounais-Syyrian kanssa, -
ja Tanfin alueesta kauempana Jordanian ja Irakin rajalla.
Israelhan on suojellut Pohjois-Jordaniaa -
Syyrian hyökkäykseltä ainakin 45 vuotta.
Lisäksi se on maareitti Iranista Irakin kautta -
Syyriaan, Libanoniin ja Välimerelle.
Siten Israel suojelee epäsuorasti myös itseään.
Israel tunnetaan epäitsekkyydestä, mutta ei se niin epäitsekäs ole.
Tottakai se suojelee omia etujaan.
Se ulottaa pelotteensa ja puolustusvalmiutensa -
mahdollisimman kauas rajoiltaan.
Amerikkalaisten vetäytyminen Koillis-Syyriasta, -
Deir Az-Zurista Eufratin läheltä, tai Turkin ja Syyrian rajalta, -
ei siis ole niin tärkeää.
Yhdysvaltojen vetäytyminen on kyllä tärkeä viesti Lähi-idälle -
poliittisella tasolla.
Sotilaallisesti Israelille ei kuitenkaan ole merkitystä, -
suojelevatko amerikkalaiset enää kurdeja Turkilta.
Amir mainitsi ratkaisevan tärkeitä alueita.
Kaikilla Syyrian sodan osapuolilla, -
myös Moskovalla, -
on nyt pulma.
Putin on useasti luvannut Netanjahulle, -
että Golanin kysymystä ei nosteta pöydälle -
Syyrian sodanjälkeisissä järjestelyissä.
Nyt Moskovaa painostetaan ottamaan asia esiin, -
jos sota on ohi.
Se ei kiinnosta Venäjää, -
koska se tietää joutuvansa ongelmiin sodan jälkeen.
Tiettyyn aikaan suurin osa Isisin "muukalaislegioonasta" -
tuli Venäjältä.
He ovat nyt palaamassa Kaukasukselle ja Bolgarin alueelle.
Lopuksi olen samaa mieltä kollegojeni kanssa siitä, -
että Israel haluaa pitää Jordanian rauhallisena ja vakaana, -
koska se on puskurimaa arabimaailman ja Israelin välissä.
Siksi kaikki menevät nyt Washingtoniin -
ihmettelemään vetäytymispäätöstä.
Ehkä Trump ei teekään sitä näin hätäisesti.
Senaatin ulkoasioiden ja tiedustelun komiteoissa on keskusteltu -
Syyrian eteläsaarekkeesta, -
jota USA:n joukot suojelevat.
Heitä on vähän, mutta on jo sinänsä merkittävää, -
että amerikkalaiset suojelevat siellä puolta miljoonaa pakolaista -
ja estävät Irania pääsemästä Jordanian rajalle.
Onko tämä alue eri asia kuin koillisalueet, joilta USA vetäytyy?
Toivon niin!
Presidentti Trump voi valita kuvan, -
jossa sotilaat ja diplomaatit -
palaavat kotiin, -
ja pitää sitten joillakin keinoin lupauksensa liittolaisilleen, -
Jordanialle, kurdeille ja Israelille, -
niin ettei Iran pääse hyötymään tilanteesta.
Olemme puhuneet vain kielteisistä vaikutuksista, -
mutta se voi tuoda mahdollisuuksiakin.
Yhdysvallat on johdonmukaisesti vetäytymässä Lähi-idästä.
Eri asia sitten, tuleeko Amerikasta siten "jälleen suuri", -
mutta se auttaa luomaan uusia liittoja Lähi-itään.
Kuulemme joko ajan lisää uusista vierailuista ja neuvotteluraiteista.
Liittolaismaiden viranomaiset ja hiljattain myös oppositiojohtajat -
ovat tavanneet toisiaan.
Saudi-Arabian, Omanin, Emiraattien ja Irakin delegaatiot tulevat Israeliin.
Lähi-itä on siis tajunnut, -
ettei Lähi-idän asioissa voi turvata Yhdysvaltoihin, -
ei edes Iranin haasteen kohdalla.
Se pakottaa yhteistyöhön yhteisiä uhkia vastaan.
Se ei ehkä ole vetäytymispäätöksen tarkoitus, -
mutta voimme pitää sitä mahdollisuutena.
Ohjelma on lopuillaan.
Arvioisitteko lopuksi lähitulevaisuutta? Professori Hanin?
Voimme tehdä vielä yhden johtopäätöksen.
Asiantuntijapiireissä puhutaan yhä enemmän siitä, -
että USA:n vetäytyminen Syyriasta tekee hyvää Israelille.
Ajattelimme ennen, -
että meidän on turvauduttava ulkoisiin turvallisuusvakuuksiin -
vastineeksi siitä, että vetäydymme alueilta, -
jotka haluaisimme pitää turvallisuutemme vuoksi.
Jos turvaudumme itseemme, -
meidän ei tarvitse kuunnella muiden lupauksia ja vaatimuksia.
Israel ei turvaudu vain omiin valmiuksiinsa, -
vaan se saa USA:lta neljä miljardia dollaria vuodessa.
Se on vain rahaa.
Mailla on yhteinen ohjusohjelma Israelin puolustamiseksi kriisissä.
Yhdysvallat on tavallaan palannut tulevaisuuteen, -
koska noin 20 vuotta sitten Kosovon sodan aikaan ajateltiin, -
että sota voidaan voittaa vain ilmasta, eikä maajoukkoja tarvita.
Se muuttui 9/11-iskun jälkeen.
Nyt Yhdysvallat yrittää vetää maajoukkonsa pois, -
ja jatkaa taistelua Syyriassa ilmasta käsin.
Se on tehnyt viime viikkoina yli 460 hyökkäyslentoa -
Trumpin ilmoituksen jälkeenkin.
He eivät lopeta taistelua, vaan jatkavat sitä ilmassa.
Dramaattisista tviiteistä huolimatta terve järki pysyy USA:n politiikassa.
Jokaista tviittiä ei panna täysimittaisesti toimeen.
Kiitos professori Hanin, herra Oren ja tohtori Boms!
Kiitos katsojillekin, näkemiin tiistaihin!
Suomennos: Hannele Lehtoranta