Tere tulemast saatesse!
Koalitsioonid Lähis-Idas muutuvad
koos regionaalsete arengutega.
Ühised strateegilised huvid on tekitanud üllatavaid liite.
Ühe uue kolmiku moodustavad Jeruusalemm, Ateena ja Nikosia.
Sellest vestlevad Amir Foster,
Iisraeli Nafta- ja Gaasitööstuste Liidu peadirektor,
TV7 analüütik Amir Oren
ja dr Eran Lerman Jeruusalemma Strateegia- ja JulgeolekuiInstituudist.
Hr Oren, tehke teemast väike ülevaade.
Kreeka, Küprose ja Iisraeli liitu
võiks nimetada
"Vahemere idaosa partnerluseks".
Neil on ühine vaenlane - Türgi.
Türgi oli varem Iisraeli liitlane,
sest Süüria oli mõlema ühine vaenlane.
President Erdogani ajal suhted siiski jahenesid,
vahel isegi vaenulikuks.
Kreeka, Küpros ja Iisrael on ühiselt Türgi vastu asetunud.
Neil on ühiseid sõjalisi huve,
kuid ka majandushuve, nimelt gaas.
Amir teab sellest rohkem.
Sellesse kolmikusse võiks lisada veel kaks liiget -
Egiptuse ja ehk ka USA.
Dr Lerman,
olete jälginud selle partnerlusega seotud arenguid.
Olete tegelenud selle tugevneva liidu teemaga
oma Strateegia- ja Julgeolekuinstituudis.
Kas see on regionaalse arengu tähtis verstapost?
See on oluline pööre.
Usun, et see liit kestab tulevikuski.
Mõned oletavad, et see on seotud
vaid Türgi ja Erdogani poliitikaga.
See toetub kolmele E-le: Erdogan, energia ja Egiptus.
Mis see oli, mis tõi esimesena Iisraeli, Kreeka ja Küprose kokku?
2013. a sündmused Egiptuses.
Enamik Euroopa riike oli leebelt öeldes kimbatuses
seoses Moslemivennaskonna ja Mohammad Morsi kukutamisega.
Lähemal asuvad Kreeka ja Küpros ning muidugi Iisrael
ja isegi Palestiina omavalitsus,
rõõmustasid ohtliku Moslemivennaskonna kukutamise üle.
Türgi oli muidugi raevus,
sest Erdogan peab vennaskonda oma liitlaseks.
Ta muutis oma AK partei "mosleminõbudeks"
kui mitte -vendadeks.
See kõik on lähendanud Iisraeli, Küprost ja Kreekat.
See on hämmastav liit, sest Anastasiadis ja Tsipras
ei saa Euroopa poliitmaastikul teineteisest kaugemal olla.
Tsipras tuleb vasaksäärmuslikust Syriza parteist.
Tema võimule tulles arvati, et suhted Iisraeliga halvenevad,
sest nad on traditsioonilised vaenlased,
kuid läks vastupidi.
Taustal on selgelt jõulised ühishuvid.
Üks neist on majanduslik.
Hr Foster, Vahemerest on leitud tohutu Leviathani gaasiväli
ja teisi väiksemaid gaasimaardlaid
Iisraeli ja Küprose vahelises merepiirkonnas.
Nüüd on plaanitud gaasijuhet Iisraelist Küprose kaudu Kreekasse,
Itaaliasse ja sealt edasi.
Sel on mitmeid mõõtmeid.
See tugevdab Euroopat Venemaa suhtes.
Kui olulise arengusuunaga on tegemist?
Juhtme ehitamist Euroopasse
uuritakse hetkel
tehnilisest ja majanduslikust aspektist.
Selle ehitamine on väga raske.
Projekti majanduspool pole veel selge.
On ülitähtis, et kõik need maad, ja muidugi ka Iisrael,
uuriksid seda põhjalikult.
Ka Egiptus on väga tähtis riik, kui jutt käib Vahemere idaosast.
Praegune president Sisi on minu meelest päästnud Egiptuse,
tõepoolest päästnud, ei midagi vähemat,
nii majanduslikus kui energeetilises mõttes.
Egiptuse olukord oli mõne aasta eest kohutav.
Praegu tahavad paljud firmad Egiptuses tegutseda.
Kogu energiasektor, eriti maagaasi osas, vaatab nüüd Lähis-Itta.
Otsime koos uusi energiavarusid
ja energia eksportimise võimalusi.
Egiptuse gaasivarude leidmine oli tähtis osa selles protsessis,
kuhu kuulus ka Iisraeli Leviathani välja leidmine.
Geoloogilised aspektid vihjasid selle asukohale.
Selle tulemusel sõlmisid Iisrael ja Egiptus
rohkem kui 15 mlrd USD suuruse gaasiekspordilepingu.
See on mõlemale riigile oluline.
Sisi väitel tahab ta,
et kogu regiooni gaasi ülejääk
läheks esmalt Egiptuse siseriiklikuks kasutuseks.
Nende vajadus on tohutu.
100 mln elanikuga riigi arendamiseks
on palju energiat vaja.
Egiptusel on ka kaks suurt vedeldamistehast
gaasi eksportimiseks välismaale.
Kui regioonis veel gaasi leitakse, ehitab Egiptus tehaseid juurde.
See on Egiptusele strateegiliselt tähtis faktor.
Türgi ja Egiptus võitlesid regionaalse keskuse rolli pärast
ja Egiptus võitis.
Ka Türgi tahtis saada gaasiekspordikeskuseks,
kuid pärast võimule tulemist haaras Sisi selle rolli Türgilt.
Tahaksin jätkata vestlust Iisraeli, Kreeka ja Küprose kolmiku teemal,
kuid esmalt küsimus teile, hr Oren.
Majandusareng ja suured energialepingud
on tihti seotud ka julgeoleku ja stabiilsusega.
Selles mõttes pole Egiptus kõige edukam olnud.
Kui suureks väljakutseks on see Egiptuse plaanidele?
Vahemere idaosa tuleks näha ühtse regioonina,
kus on ühiseid probleeme ja ohte ning seetõttu ka ühiseid lahendusi.
Küpros on saar, nii et seda ümbritsevad veealad,
kus tal on muidugi rohkelt huve.
Sellest põhjas on Türgi ja Türgi okupeeritud Põhja-Küpros.
Kui juhtute Ateenas käima,
siis mõne kvartali kaugusel parlamendist on Sõjamuuseum.
See räägib, kuidas kreeklased võitlesid kommunistide vastu
1940. aastate lõpul
ja kuidas küproslased võitlesid oma iseiseisvuse eest
brittide ja Kreekaga ühendamise vastu.
1974. a, kui Küprose Rahvuskaart korraldas võimupöörde
ja püüdis Küprost Kreekaga ühendada,
ründas Türgi Küprost.
Toona aitas Iisrael Türgit Washingtonis,
vastukaaluks Kreeka lobitööle.
Seal oli palju Kreeka senaatoreid ja kongresmene,
kes tegutsesid Türgi vastu.
Siis aitas Iisrael salaja Türgit, kuid nüüd aitab ta Kreekat.
Nüüd on Venemaa end Süüria rannikul sisse seadnud,
Latakiasse ja Khmeimimi õhubaasi ranniku lähedal.
Liibanonis asuv Hezbollah esitab Iisraelile väljakutseid ka merel,
sest Iisraelil, Küprosel ja Liibanonil on probleeme piirimärkimisega
gaasimaardlate osas.
See võib muutuda tulipunktiks.
Meenutaksin, et Küprosel on kaks brittidele kuuluvat ala -
Akrotiri ja Dhekelia.
Kypros pole veel NATO liige Türgi vastuseisu tõttu.
Ta on siiski EL liige.
Britid, ja ameeriklased, kellel on leping brittidega,
kasutavad Akrotirit signaalluures ja õhuoperatsioonides.
Küpros on tähtis baas.
Iisraellased on teinud Küprosel õppusi koos küproslastega
ja Kreekas koos Kreeka Õhujõududega.
See on Iisraeli Õhujõududele väga väärtuslik.
Dr Lerman, korraldasite hiljuti konverentsi,
kus vestlesite Kreeka ametnikega.
Ka Küprose endise välisministriga.
Paljud tulid näitama, kui tähtis see suhe on.
See, et endine välisminister tuleb sellisele konverentsile,
näitab lisaks initsiatiivile ka mitmetahulist partnerlust Iisraeliga.
20. detsembril toimus kohtumine
ka maailma küberpealinnas Beershebas.
Kas sellest suhtest on saanud oht
Türgi riiklikule julgeolekule ja majandushuvidele?
Türgi suhtub muidugi traditsioonilise vaenulikkusega
kõigesse, mida Kreeka teeb.
Erdogan on rääkinud Lausanne'i lepingu muutmisest.
See määratleb riikide piirid Egeuse merel.
Ta rääkis sellest isegi Kreeka presidendi juuresolekul.
Küprose-Türgi suhted ei saa enam halvemaks minna.
Türgi ähvardab küproslasi oma territoriaalvete kasutamise eest.
Iisraeli ja Türgi suhted paranesid veidi,
kui Iisrael maksis kompensatsiooni Mavi Marmara juhtumi eest,
kuid need on uuesti halvenenud Gaza sündmuste tõttu,
nagu oligi oodata.
Türgi ähvardab kõiki kolme riiki.
Lisaks kohtleb Erdogan avaliku vaenulikkusega
ka Sisi valitsust.
Türgi-Egiptuse suhted peaaegu katkesid pärast Morsi kukutamist.
Kas põhjuseks oli Moslemivennaskond?
Jah, Erdogani ja Morsi sidemed.
Beersheba kohtumine
polnud esimene kolmepoolne tippkohtumine.
See oli viies Iisraeli-Kreeka-Küprose kohtumine.
Kuu aja eest toimus kuues kolmepoolne kohtumine
sama mudeli järgi Tsiprase, Anastasiadise ja Sisi vahel.
Need kohtumised on viinud alaliste sekretariaatide rajamiseni.
Asi pole enam aruteludes, vaid institutsioonides.
Mõlemad asuvad Nikosias,
nii Iisraeli-Kreeka-Küprose oma
kui Egiptuse-Kreeka-Küprose oma.
Nende kaudu riigid suhtlevad ja arendavad uut julgeolekuarhitektuuri.
Mingis etapis lööb kaasa ka Jordaania.
Ühineda võiks ja peaks ka Itaalia.
Seepärast oli Matteo Salvini vastuoluline Iisraeli-visiit nii tähtis.
Kui Vahemere lääneosas on 5 + 5, siis Vahemere idaosas on 3 + 3 -
Itaalia, Kreeka ja Küpros ning Jordaania, Iisrael ja Egiptus.
Enne selle suhte majanduspoolde sukeldumist,
tahaksin rääkida veel Venemaast.
Temagi taotles lepinguid Leviathani ja Tamari suhtes.
Mitte küll väga agressiivselt.
Ei, sest ameeriklastel on seal suur mõjuvõim.
Olin veel valitsuses, kui selle üle arutati
ja Gazprom oli üllatavalt tagasihoidlik.
Ma ei usu, et Venemaa seda ohuks peab.
Paljud oletavad, et venelased püüavad agressiivselt takistada
gaasikonkurentsi Euroopa turgudel.
Ma ei usu, et nad nii mõtleksid.
Nad näevad, et Euroopa sõltub üha rohkem gaasist
ja see on võiduks mõlemale.
Me pole nii suur tegija,
et kujutaksime ohtu Vene karule ja Nord Stream'i gaasijuhtmele.
Kuid just see ongi probleemiks.
Trumpi valitsus on Nord Stream 2 vastu.
President ise võib ehk eri meelt olla,
kuid USA valitsus on hakanud Venemaaga võistlema
ja teinud Euroopa Nord Stream'ist sõltumatuks.
Temale oleks mingi teine gaasijuhe õnnistuseks.
Venemaal on traditsiooniliselt head suhted Kreeka ja Küprosega,
ehk ka usulistel põhjustel.
Ma ei mõista, kuidas KGB sallis oma ridades
sellist vaga õigeusklikku nagu Putin.
Nüüd on ta Moskva Hrami taas üles ehitanud.
Kreeka ja Küpros on ajalooliselt Venemaa suunas orienteerunud.
Ka Venemaa suhtub soosivalt
Iisraeli, Kreeka ja Küprose koostöösse.
Ma ei usu, et venelased
neid sündmusi ohuks peaksid.
Nad jälgivad neid hoolega
ning püüavad neis tulevikus osaleda
Egiptuses, Iisraelis ja Liibanonis.
Liianonis on nad juba kohal.
Võimalik, et ka Küprosel. Piirkond huvitab neid väga.
Venemaa saab Euroopast suuri gaasitulusid.
Nad vaatavad 20-30 aasta kaugusele.
Liibanon pakkus Venemaale lepinguid ja kuulutas välja pakkumised,
seda suureks šokiks Iisraelile.
Venemaa, Prantsusmaa ja Itaalia on taotlenud neid lepinguid
Iisraelist isegi otsustavamalt.
Kui suureks väljakutseks see on?
Tüli puudutab vaid väikest nurka
väljamõõdetud piirkonnast.
See sõltub muidugi ka sellest,
kust ala mõõdetakse ja mis on sirge joon.
Ma ei lasku üksikasjadesse.
Peamine paistab olevat Venemaa ja Türgi suhe.
Venemaa oli Kreeka poolt,
sest Türgi oli NATO liikmena Venemaa vastane.
Süüria sõda on olukorda muutnud.
Kui Venemaa, Iraani ja Türgi liit
ohustab neid, kellest oleme rääkinud, ja ka USAd,
muutub olukord täielikult.
Türgi ja Venemaa energiasuhted on suurepärased.
Türgi sõltus Venemaa energiast.
Venemaa saab Türgist palju tulu.
Riigid on teinud ka tuumaenergialepingu.
Tahan veidi kaitsta Liibanoni.
Iisrael tahab eelkõige,
et liibanonlased panustaksid
oma mereblokis tõeliselt tootmisse.
Mulle väga meeldiks,
kui nad sealt midagi ka leiaksid,
sest suurfirmad konfliktialadele ei tule.
Seepärast püüaks Liibanon vältida konflikti Iisraeliga.
Kui palju nad tunneleid ka ei kaevaks,
meri muudaks kõik.
Sõda on sõda ja äri on äri.
Kas jõukus viib sõjapidamise patiseisu?
Liibanonis on patiseis poliitiline.
See on hullem kui korruptsioon. See on hüsteeria.
Küsimus on selles, kes saab parima "suutäie".
Liibanonis pole praegu tõelist poliitilist konsensust
ei usurühmituste ega poliitiliste võimukeskuste vahel.
Amal, Hezbollah, kristlased ja sunniidid
ei suuda jõuda kokkuleppele valitsuse osas
ega ka gaasitulude jagamises.
See oleks võidud lahendada poolepäevaste läbirääkimistega.
Lisan veel, et Iisraelile on kasulik,
kui selle vaenlastel
on võimalikus konfliktis palju kaotada.
Hezbollah on võtnud sihikule Iisraeli gaasivarud.
Ta on avalikult ähvardanud
rünnata järgmises konfliktis Iisraeli gaasipuurtorne.
Kui ka Liibanonil on midagi kaotada,
on see kõigile veelgi parem.
Lugu on umbes sama Gaza Marine'iga.
Kes saab rahad - Fatah või Hamas?
Hr Oren, rääkige veidi leiust Gaza ranniku lähedal?
Keegi pole julgeolekulistel põhjustel seda arendama asunud.
Sellest tasub siiski teadlik olla.
Geoloogiaeksperdid on selle suhtes veidi skeptilised.
Need, kes olid esimeste leidude juures,
kelle seas oli ka Iisraeli firmasid,
ütlesid, et kõik, mis Vahemere idaosas on võimalik leida,
on juba leitud ja see on vaid fantaasia.
Jätan selle küsimuse ekspertidele.
Gaza Marine'i osas?
Sealt on juba leitud ca 35 miljardit kuupmeetrit gaasi.
Kui seda muidugi kaevata tahetakse, on vaja lisauurimusi.
Keegi siiski ei tee seda.
Julgeolekulistel põhjustel, sest piirkonda valitseb Hamas,
mis on rahvusvaheliselt terrorirühmituseks määratletud.
Dr Lerman,
Iisraeli-Kreeka-Küprose suhetes on ka sõjalisi aspekte.
Kas selle liiduga ühineb veel partnereid?
Mainisite juba Itaaliat ja Egiptust.
Egiptus tahaks saada gaasiekspordi keskuseks.
Mis toimub?
Raportite järgi
on USA ärganud selle koostöö potentsiaali suhtes.
Nad võivad ühineda neljapoolsete sõjaliste õppustega
ega pea Vahemere idaosa enam üksnes merekanaliks,
vaid rahvaste koostööks, kellel on ühiseid huve.
Sel juhul võivad ameeriklased ühendada erinevaid tegijaid
stabiilsemaks regionaalseks struktuuriks,
mis võiks avaneda tulevikus ka Türgile.
See pole mingi eksklusiivklubi, vaid samameelsete maade klubi.
Küprose endine välisminister ütles meie konverentsil:
"Olgem samameelsete rahvaste kogukond.
Kui Türgi loobub oma neo-otomanistlikest fantaasiatest
ja hakkab uuesti samameelseks riigiks,
pääseb temagi Vahemere idaosa kogukonda."
Küpros on Iisraelile sama mis Kuuba Miamile.
Rääkisite ekspordikeskusest. Iisrael seda pole, sest on lõpppunkt.
Sinna maabutakse, kuid sealt ei jätkata teed edasi.
Küprost pakuti hiljuti ka Gaza transiidikeskuseks,
kuigi teise valitsuse võimu all.
Aitäh, Amir Foster, Amir Oren ja dr Eran Lerman!
Aitäh, head vaatajad! Järgmise korrani!
Nägite äsja Jeruusalemma Stuudiot.
TV7 Jeruusalemma tööd saab toetada helistades Eesti annetustelefonil
900 1777 (kõne hind 7 euri)
või ekraanilolevate kanalite kaudu. Annetada saab ka PayPali kaudu.
Lisainfo: www.tv7.ee
Tõlge: Monika Jaaguri