Tervetuloa Jerusalem studioon!
Israelin suhde -
maltilliseen arabimaailmaan -
on hiljattain muuttunut avoimesta salaisuudesta julkiseksi.
Voidaanko Israel hyväksyä näkyvästi arabivaltaisessa Lähi-idässä?
Sitä pohtivat tänään Danny Ajalon, -
Israelin entinen varaulkoministeri ja Yhdysvaltojen-suurlähettiläs, -
analyytikkomme Amir Oren, -
tohtori Nir Boms Tel Avivin yliopistosta -
sekä reservin everstiluutnantti Reuven Ben Shalom, -
kulttuuristrategi ja Jerusalem Postin kolumnisti.
Herra Oren, avaisitteko aiheen?
Pääministeri Netanjahu teki -
hyvin näkyvän vierailun Omaniin, -
kuten Israelin pääministerit -
1990-luvulla.
Sellaista ei kuitenkaan ole tapahtunut 20 vuoteen.
Useat israelilaisministerit vierailivat myös Abu Dhabissa -
urheilutapahtumassa.
"Arabianlahdella", ei siis "Persianlahdella", -
Israelin läsnäoloon suhtaudutaan myönteisemmin.
Mutta voisiko se johtaa diplomaattiseen tunnustukseen -
ja myöhemmin jopa rauhansopimuksiin -
ja suurlähettiläiden vaihtoon?
Ehkäpä Danny Ajalonkin palaa ulkomaanedustukseen niihin maihin.
Arabimaailmassa ei ole vielä itsestään selvää, -
että seuraava looginen askel on -
diplomaattisten suhteiden solmiminen Israelin kanssa.
Sitä hankaloittaa vieläkin pieni mutta visainen ongelma, -
palestiinalaisten ja Israelin konflikti.
Monet arabijohtajat, -
joilla on mitä parhaimmat turvallisuussuhteet Israelin kanssa, -
vastustavat suhteiden nostamista diplomaattiselle tasolle, -
kunnes palestiinalaiskysymyskin on ratkaistu.
Suurlähettiläs Ajalon, -
kun pääministeri Netanjahu oli vieraillut Omanissa, -
Omanin ulkoministeri ilmoitti Manamassa, -
että Israel on aika hyväksyä Lähi-idän erottamattomaksi osaksi.
Se herätti valitettavasti vastalauseiden myrskyn.
Myös Saudi-Arabian ulkoministeri Adel Al-Jubeir sanoi, -
että ellei Israel hyväksy arabien rauhanaloitetta, -
jolla Israelin ja palestiinalaisten konflikti ratkaistaisiin, -
Saudi-Arabia ja muut maltilliset arabimaat eivät voi hyväksyä Israelia.
Miten nämä sopivat yhteen?
Lähi-idässä on meneillään dramaattisia muutoksia.
Siihen on kaksi syytä.
Toinen on Iranin aggressiivisuus -
maltillisia sunnimaita vastaan.
Iran uhkaa jopa niiden olemassaoloa, -
tai ainakin niiden kuningashuoneita.
Arabimaailman myllerrysten jälkeen, -
tai "arabikevään", kuten sitä kaunistelevasti nimitetään, -
niitä on uhannut myös radikaali islam.
Näissä kahdessa asiassa -
niiden luotettavin ja kyvykkäin liittolainen on Israel.
Meillä on siis yhteisiä etuja.
Lisäksi palestiinalaiskysymyksen merkitys on vähentynyt maailmalla.
Se ei enää vaivaa arabijohtajia.
Tämä kaikki on johtanut yhteistyöhön, joka on mielestäni lähes luonnollista.
Israel voi antaa arabimaille myös teknologista apua.
Arabit pelkäävät maailmaa, joka on täynnä sähköautoja, -
ja jonka riippuvuus öljystä vähenee tai katoaa kokonaan.
Siksi he tulevat meidän porteillemme, siis ystävällisin aikein.
Nyt Oman on osoittanut, ettei se pelkää tuoda sitä julki.
Sillekin on kaksi syytä.
Toinen on palestiinalaiskysymyksen heikentyminen, kuten jo sanoin.
Se ei enää aiheuta kuohuntaa näiden maiden kaduilla.
Toinen on Trumpin johtajuus.
Arabimaat ovat liittoutuneet Trumpin Yhdysvaltojen kanssa.
Tällaiset yhteydet tulevat yhä enemmän julkisuuteen.
En usko, että suurlähetystöjä avataan pian, -
joten en vielä pakkaa laukkuani.
Yhteydet kuitenkin lisääntyvät, ja USA on yhä enemmän mukana.
Se tekee hyvää Lähi-idälle.
Kysyisin teiltä, tohtori Boms, -
pääministeri Netanjahun lausunnosta, -
jonka hän antoi hiljattain vieraillessaan Euroopassa -
koskien Khashoggin epäiltyä salamurhaa -
Saudi-Arabian konsulaatissa Istanbulissa.
Netanjahu sanoi, että vaikka tämä tapaus on "kauhistuttava", -
sille ei pidä antaa suhteettoman suurta painoarvoa, -
vaan edelleenkin on keskityttävä Iraniin, -
ja Saudi-Arabian vakaus on sen kannalta tärkeää.
Israel on siis ehkä ensimmäinen maa, -
joka on ilmaissut tukensa Saudi-Arabialle tässä asiassa.
Viestiikö tämä arabimaailmalle, -
että Israel on valmis seisomaan sen rinnalla -
kovissakin kansainvälisissä paineissa?
Israel ei ole ensimmäinen maa, -
joka on puhunut siihen suuntaan.
USA on antanut sellaisia viestejä.
Pääministeri odotti pari viikkoa pölyn laskeutumista, -
ja antoi sitten tämän, omalta kannaltaan järkevän lausunnon.
Se murha oli tietysti kauhistuttava teko, -
ja syyllisten, tai syntipukeiksi valittujen, täytyy maksaa siitä.
Toisaalta Lähi-idässä on suurempiakin ongelmia, -
kuin yksi mattoon kääritty ruumis.
On muistettava, että Iran on yhä ajankohtainen ongelma, -
ja että Saudi-Arabialla on merkittävä osa -
sekä Iranin asiassa -
että islamin imagon uudistamisessa ja niiden uudistusten ajamisessa, -
joita kannatetaan myös Saudi-Arabian ulkopuolella.
Sen prosessin täytyy jatkua.
Muhammad Bin Salmanin syrjäyttäminen -
ei auttaisi Israelia eikä Lähi-itää.
Sen pääministeri halusi sanoa.
Hän myös viestitti arabimaailmalle, että Israel yrittää tehdä oikein -
ja toimia parhaansa mukaan yhteisten etujen puolesta.
Saudi-Arabialla ja muilla arabimailla on merkittäviä yhteisiä etuja.
Siitäkin Omanin vierailussa oli osittain kyse.
Se pieni maa yrittää tietysti parantaa omaa asemaansa.
Nyt saudien asema on kuitenkin hankaloitunut, -
joten ehkä muut liittolaiset tai sijaistoimijat voivat tehdä sen, -
mitä Lähi-idän ongelmien ratkaisemiseksi tarvitaan.
Eversti Ben Shalom, kysyisin sotilaallisesta puolesta.
Vuosia sitten Israelin vara- esikuntapäällikkö Jair Golan sanoi, -
että Israel tekee läheistä tiedusteluyhteistyötä -
Jordanian ja Egyptin kanssa islamilaisen terrorin pysäyttämiseksi.
Tuolloin etenkin Isis oli maailmanlaajuinen uhka.
Hän puhui myös Iranin uhasta -
ja yhteistyöstä myös muiden maltillisten arabimaiden kanssa.
Miten kukoistavaa tämä yhteistyö on nyt, -
kun nämä avoimet salaisuudet ovat vähitellen muuttumassa -
julkisiksi tosiasioiksi?
Se on järjestelmän tuote.
Vaikka yrittäisin vastustaa -
minuun iskostettuja oppeja, -
olen silti vakuuttunut siitä, -
että mitä vähemmän me näistä asioista puhumme, sen parempi.
Meillä on strateginen liitto Egyptin ja Jordanian kanssa.
Tottakai me jaamme niille tiedustelutietoa.
Teemme Egyptin kanssa erinomaista yhteistyötä Siinailla.
Viime vuosina on tehty asekauppoja Persianlahden maiden kanssa.
Israel on järjestynyt demokratia, jossa toimitaan lain mukaan.
Israelilaiset asekauppiaat eivät vehkeile ympäri Lähi-itää.
Jokainen sopimus tehdään siksi, -
että hallitus uskoo sen edistävän maan etua.
Israel tahtoo aina olla laadullisesti askeleen edellä, -
ei vain vihollisia, vaan kaikkia Lähi-idän maita.
Aina kun Saudi-Arabia hankkii edistyksellisiä aseita, -
olemme huolissamme siitä, -
että strateginen muutos voi kääntää ne meitä vastaan.
Emme silti nytkään vastustaneet Leopard-panssarivaunujen hankintaa.
Ja jos Israel myy nyt lennokkeja Persianlahden maihin, -
Israel uskoo niiden menevän hyvään käyttöön.
Meneillään on paljon yhteishankkeita, suurimmaksi osaksi pinnan alla.
Israel on taistellut vain jäädäkseen eloon, -
mutta vihdoin se voi keskittyä etuihinsa, kuten kaikki muutkin, -
niin Kiina, Venäjä kuin Yhdysvallatkin.
Israel on kypsymässä ja liittymässä osaksi Lähi-itää.
Meidän olisi pitänyt olla osa Lähi-itää jo viimeiset 45 vuotta.
Olemme ehkä heränneet siihen todellisuuteen liian myöhään.
Omanin vierailun jälkeen seuraava askel voisi olla -
Omanin käyttäminen Israelin ja Iranin välittäjänä -
Saudi-Arabian sijaan.
Oman toimi välittäjänä Obaman hallinnon ja Iranin välillä.
Se oli yksi sopimukseen johtaneista seikoista.
Jos Israel osaa hyödyntää Omanin tai Venäjän viranomaisia, -
sillä Vladimir Putinillakin on hyvät suhteet Iraniin, -
Israel voi yrittää lieventää Iranin hallinnon vihamielisyyttä sitä kohtaan.
Se ei välttämättä ole ikuista.
Israel ja Iran voivat löytää yhteisen sävelen.
Onko se mahdollista nytkin, -
kun USA tekee sitä vastaan toimenpiteitä, -
joita Israel on kannattanut?
Joskus on sodan aika, ja joskus diplomatian.
Pitäisikö ne yhdistää?
Nimenomaan, eikä siinä kaikki.
Danny Ajalon tuntee hyvin Israelin vaikutusvallan Washingtonissa.
Israelin vaikutusvalta sekä hallinnossa että kongressissa -
on niin vahva kortti, -
että nämä maat, joilla ei ole tällaista pääsyä Washingtoniin, -
lähestyvät Israelia ja ovat valmiita maksamaan siitä jotain.
Oman pystyy tosiaan toimimaan välittäjänä -
erittäin salaisella tasolla Israelin ja Iranin välillä.
Se voi olla ennenaikaista.
Toinen mahdollinen välittäjä olisi Qatar, -
mutta se on menettänyt uskottavuutensa -
Jordanian ja Egyptin vastaisilla toimillaan.
Omanin asema on ainutlaatuinen.
Iranilaisille pitäisi tarjota sekä keppiä että porkkanaa, -
mutta nyt ei ole oikea aika, -
koska Yhdysvaltojen pakotteet ovat vauhdissa, -
ja Iranin hallinto on äärimmäisen kovassa paineessa.
Ainut välittäjä, joka voisi toimia, on Venäjä.
Sillä on Iraniin sellaista vaikutusvaltaa, -
mitä Omanilla ja Persianlahden mailla ei ole.
Aika näyttää, milloin ja miten se tapahtuu.
Sille on kaksi kehityskulkua: Iranin hallinnon selviytymistaistelu -
sekä Iranin ja Israelin jonkinlainen lähentyminen.
Tohtori Boms, kysyisin teiltä Iranin uhasta Lähi-idälle.
Trumpin hallinto on jo ilmoittanut pyrkivänsä -
alueellisempaan lähestymistapaan -
sekä terrorismia että Iranin vahingollista toimintaa vastaan.
Miten aktiivisesti Israel on mukana eri liittoutumissa niitä vastaan?
Israel ei ole alkanut rakentaa tätä liittoumaa Lähi-itään -
vasta viime vuosina.
Vaikka Qatar on nykyään vihollinen, -
israelilaiset vierailivat ennen siellä ja solmivat kauppayhteyksiä.
Yhteyksiä on ollut vuodesta 1996 lähtien.
Israelilla on Omanissa vesitehdas, jota alettiin rakentaa vuonna 1997.
Viimeaikainen toiminta on suurelta osin liittynyt veteen, -
etenkin Omanissa ja Persianlahden maissa, jotka on rakennettu aavikolle.
Mitään ei ole tapahtunut tyhjiössä.
Iranin uhka on kiihdyttänyt tätä dynamiikkaa.
Israel tahtoo näyttää menevänsä eteenpäin.
Kyse on intressien rakentamisesta ja oikean viestin lähettämisestä, -
sen, että Israel tuo näille maille sisäistä arvoa -
teknologian, tieteen ja yhteistyön avulla.
Se voi myös tarjota diplomaattisia yhteyksiä länteen, -
varsinkin Yhdysvaltoihin nykyisen hallinnon aikana.
Omanin sulttaani Qaboos haluaa hyödyntää sitä -
ja puhua siitä julkisestikin.
Se ei kuitenkaan ole uutta.
Historiassa on ollut kohokohtia, -
mutta poliittiseen ilmastoon on tullut käänteitä.
Toimistoja on suljettu, ja Qatar on tehnyt täyskäännöksen.
Julkiset vierailut Omaniin ovat olleet katkolla 18 vuotta, -
koska tapaamisista ei ole ollut syytä puhua julkisesti.
Tämä muutos ei vielä tarkoita, että koko Lähi-itä muuttuisi.
Politiikka on aina paikallista.
Politiikka ohjaa myös keskustelua.
Ne, jotka vastustavat Israelin nykyistä hallitusta, -
valittavat Israelin "poliittista eristyneisyyttä".
Oikeisto ihmettelee: "Mistä te oikein puhutte?
Israelin kansallishymni soitettiin juuri Abu Dhabissa!"
Historiallinen perspektiivikin usein unohtuu.
Nykyhallituksen saavutuksia ylistetään, -
vaikka tällaista on ollut ennenkin.
On hyvä muistaa, että emme ole Lähi-idän keskipiste.
Astumme eturiviin, kun on kyse suolanpoistosta, -
mutta emme pidä siitä, -
että meitä työnnetään eturiviin esimerkiksi palestiinalaisasiassa.
Israelin on selkiytettävä asemiaan.
Israel ei ole supervalta.
Lähi-idän suurvallat ovat Saudi-Arabia ja Iran.
Siihen konfliktiin kaikki keskittyvät, eivät Israeliin ja palestiinalaisiin.
Palestiinalaiset rajoittavat kuitenkin sitä, -
mitä nämä maat voivat tehdä avoimesti.
Onhan se myös väestörakennekysymys -
Jordanialle, Syyrialle ja Libanonille.
Palestiinalaisilla on merkitystä vaaleissa.
Jordaniassa ainakin.
Mutta esimerkiksi Arabiemiraatit ei todellakaan muovaa linjaansa -
palestiinalaisten mukaan.
Kun se kartoittaa pitkän tähtäimen strategiaansa, -
Israel ja sen tuoma hyöty on vain pieni osa siitä.
Iran on sen suurin pelko. Israelia ei pelkää kukaan.
Kaikki tietävät, ettemme me tahdo heiltä mitään.
He tietävät, että Israel on etu, -
oli kyse suolanpoistosta, Iranista, teknologiasta tai tiedustelusta.
Meidän on vain sovitettava itsemme siihen kuvaan -
ja harkittava myös sanojamme.
Lähettiläidemme tärkein tehtävä on edistää omia etujamme, -
ja joskus on viisainta tehdä se salaa.
Herra Oren, miksi tästä on tullut julkista juuri nyt?
Sunnien ja šiiojen konfliktin takia.
On ironista, että saudit ovat -
uskonnollisesti hyvin vanhoillisia, -
ja he ovat nähneet Israelin juutalaiset ei-muslimeina, -
mutta nyt he näkevät israelilaiset ei-šiialaisina.
Se ei tee juutalaisista sunneja, mutta liittolaisia kuitenkin.
On noussut pragmaattisempi sukupolvi, -
jota edustaa Muhammad Bin Salman.
Saudi-Arabiassa on tapahtunut sukupolvenvaihdos.
Muutokset liittyvät myös öljyn merkityksen vähenemiseen -
muiden tuottajien ja muiden energialähteiden vuoksi.
Israelin kannalta kysymys kuuluu, -
onko palestiinalaisasia vain tyhjää puhetta ja viikunanlehti.
Ei ole.
Jotta arabit voisivat yhtyä jonkin asian ympärille, -
Arabiliitossa ja sen päätöslauselmissa, -
heidän on saatava jotain.
Se ei tarkoita, että lopputulokseen on päästävä heti.
Joitakin periaatteita täytyy kuitenkin ilmaista -
ja prosessi aloittaa uudelleen.
Jordaniakin teki rauhan Israelin kanssa -
jo ennen Oslon prosessin saamista päätökseen.
Siihen riitti vain prosessin aloittaminen.
Israelin pitää tehdä anteliaampia myönnytyksiä.
Ystäväni Amir Oren puhuu Israelin eduista, -
mutta ne eivät välttämättä ole samat kuin arabien edut, -
eivät varsinkaan sunnien.
Diplomaattisella urallani -
Washingtonissa ja New Yorkissa -
kävin monia keskusteluja kulissien takana -
arabidiplomaattien ja -valtiomiesten kanssa.
He eivät arkailleet kertoa minulle, -
ettei palestiinalaisvaltio ole heidän etunsa, päinvastoin.
Siitä olisi heille pelkkää haittaa.
Jos palestiinalaisvaltiosta tulisi, vastoin kaikkia odotuksia, -
ensimmäinen demokraattinen arabimaa, -
heidän väestönsä vaatisivat ehkä samaa.
Todennäköisemmin palestiinalaisvaltio epäonnistuisi, -
ja siitä tulisi terrorivaltio ja laukaisualusta heitä vastaan.
Se ei ole vain viikunanlehti, vaan kuuma peruna, josta Israel huolehtii.
Heidän puolestaan saamme huolehtia siitä ikuisesti.
Entä jos kuumaa perunaa tarjotaan viikunanlehteen käärittynä?
Puhumme arabimaailmasta ja sen äänestä, -
mutta nuo käsitteet ovat ehkä 1960- ja 1970-luvuilta.
Tuolloin oli selvää, -
keitä arabit ovat ja kuka heitä johtaa.
Nyt Qatarin kaltainen pieni maa voi yhden TV-kanavan kautta -
vetää omaa linjaansa -
ja järkyttää koko arabimaailmaa.
Ja Oman, joka näkee Saudi-Arabian vaikeudet, -
tarttuu tilaisuuteen.
Lähi-idän nuoret sanoivat 15 vuotta sitten, -
että Lähi-idän suurin ongelma on Israelin ja palestiinalaisten konflikti.
Nyt se on seitsemäs tai kahdeksas.
Nyt nuoret ovat huolissaan terrorismista, työttömyydestä -
ja omasta tulevaisuudestaan.
Lapsena en pitänyt maantiedosta, mutta nyt ymmärrän, -
että se on Lähi-idän tapahtumien avain.
Maiden koko ja sijainti -
selittävät kaiken.
Oman sijaitsee Persianlahden suulla.
Katso Bab el-Mahdebia Israelista etelään, -
niin ymmärrät, miten monet laivat kulkevat siitä, -
ja miksi Israelilla on intressejä tuhannen kilometrin päässä.
Koko Lähi-itää pitäisi tarkastella kartan avulla, -
myös palestiinalaisasiaa.
Strategia ei välttämättä sillä selviä, -
mutta etäisyyksien merkitys on kalibroitava uudelleen.
Ohjelma on lopuillaan. Loppukommenttinne, olkaa hyvä!
Monet tekijät ovat sulautuneet yhteen.
Iran, radikaali islam -
ja arabien tarvitsema teknologia, varsinkin veteen liittyvä.
Eräs tekijä vahvistaa osaltaan Israelin strategista asemaa: -
suuret kaasulöydöt Välimeren aluevesiltämme.
Sekin on lähentänyt Egyptiä ja Jordaniaa meihin.
Eikä vain niitä, vaan myös Etelä-Eurooppaa, -
Kyprosta, Kreikkaa ja Bulgariaa.
Tämä liittouma on helpottanut arabienkin mukaantuloa.
Arabimaat, etenkin ne, jotka eivät ole Israelin rajanaapureita, -
ovat tajunneet, että niiden käsitykset Israelista ovat olleet liioiteltuja.
Israelilla ei ole laajentumispyrkimyksiä, -
ja se on status quo -valta.
Israelille riittää se, mitä sillä jo on.
Siksi Saudi-Arabia ja sen kumppanit pitävät sitä -
varteenotettavana kumppanina.
Sulttaani Qaboos on Lähi-idän vanhin monarkki.
Kauan eläköön kuningas!
Meidän on panostettava sosiaaliseen mediaan -
ja ihmisten tavoittamiseen.
Meitä seurataan Omanissa, Bahrainissa ja koko Lähi-idässä.
Haluamme osaksi Lähi-itää.
Haluamme jakaa kaiken, mikä ei liity uhkiin ja sotiin.
Haluamme lentää Saudi-Arabian yli Intian suuntaan.
Se lyhentäisi lentojamme.
Olemme ylpeitä Lähi-idän kansalaisia.
Arabimaailman yleinen mielipidekin on tärkeä tekijä.
Tässä kaikki tällä kertaa. Kiitos, suurlähettiläs Ajalon, -
herra Oren, tohtori Boms ja eversti Ben Shalom!
Kiitos katsojillekin, näkemiin perjantaihin!
Suomennos: Hannele Lehtoranta