Tervetuloa Jerusalem studioon!
4. marraskuuta Yhdysvallat palauttaa -
toisen pakotesarjan Irania vastaan.
Ne kohdistuvat Teheranin öljynvientiin ja keskuspankkiin.
Pakotteiden mahdollisista vaikutuksista keskustelevat -
tohtori Menahem Merhavy -
Heprealaisen yliopiston Truman-instituutista, -
analyytikkomme Amir Oren -
ja Meir Javedanfar, Iran-luennoitsija IDC Hertzliasta.
Herra Oren, kertoisitteko tähän johtaneista tapahtumista?
Olemme usein käsitelleet tätä aihetta.
Helposti unohtuu, että pakotteet eivät ole itse tarkoitus.
Niiden tarkoitus on painostaa Teheranin hallintoa -
palaamaan neuvotteluihin -
vuoden 2015 ydinsopimuksen -
osapuolten kanssa -
Trumpin tavoitteleman "paremman sopimuksen" saavuttamiseksi.
Siihen presidentti Trump tarvitsee kuitenkin liittolaisia.
Ensinnäkin muut sopimusosapuolet, -
joista kukaan ei ole vielä vetäytynyt sopimuksesta.
Lisäksi hän tarvitsee muitakin.
Trumpin kannalta on ongelmallista, -
että hän osallistuu moniin taisteluihin monilla rintamilla -
näiden samojen liittolaisten kanssa.
Pakotteiden palauttamissuunnitelmia vastustetaan.
Vaikka monet yhtiöt ovat päättäneet jatkaa liiketoimiaan -
mieluummin Yhdysvaltojen kuin Iranin kanssa, -
esimerkiksi Euroopan maat ovat keksineet keinoja kiertää pakotteet.
Niitä keinoja ei ole vielä otettu käyttöön.
Tohtori Merhavy, mitä tulee uuteen pakotesarjaan, -
monet eurooppalaisyhtiöt sanovat jo, etteivät ne taivu -
EU:n ulkopolitiikan johtajan Federica Mogherinin uhkausten edessä.
Hän on nimittäin uhkaillut niitä EU:n pakotteilla, -
mikäli ne menevät USA:n kelkkaan.
Ilmeisesti eurooppalaiset eivät kuitenkaan pysty täyttämään -
Iranille antamaansa lupausta ydinsopimuksen säilyttämisestä.
Voiko sopimus romahtaa kokonaan?
Iranin varaulkoministeri Abbas Araghci julisti jo, -
että elleivät eurooppalaiset ole onnistuneet pelastamaan sopimusta -
ja löytämään keinot kiertää USA:n pakotteet 4.11. mennessä, -
kaikki on taas auki, ja Iran palaa ydinohjelmaansa.
En usko Iranin niin vain hylkäävän sopimuksen -
ja jatkavan ydinohjelmaansa.
Iran on vain niin kovan paineen alla, -
että sen on uhkailtava länttä sanoen: -
"Jos eurooppalaisyhtiöt osallistuvat Trumpin pakotteisiin, -
me hylkäämme sopimuksen ja jatkamme ydinohjelmaa."
Se tuskin on Iranin hallinnon todellinen tavoite.
Sillä ei ole siihen varaa.
Sen sisäinen tilanne on sellainen, ettei se voi jättää maailmaa huomiotta.
Iran käy laajaa kauppaa Euroopan lisäksi -
myös Kiinan, Venäjän ja Arabiemiraattien kanssa.
Se ei siis ole vain länsimaisten yhtiöiden varassa.
Herra Javedanfar, -
monet toimijat, kuten kiinalaiset suuryhtiöt, -
haluavat kuitenkin jatkaa liiketoimiaan -
mieluummin Yhdysvaltojen kuin Iranin kanssa.
Mitä Iran voi nyt tehdä selvitäkseen näistä pakoteohjelmista, -
jotka lisäävät sisäisistäkin ongelmista kärsivän Iranin paineita.
4. marraskuuta ei ole Iranille niin tärkeä -
kuin 6. marraskuuta, -
jolloin Yhdysvalloissa on välivaalit.
Se on siis vain kaksi päivää myöhemmin.
Iran katsoo, tuleeko Trumpista toimintakyvytön presidentti, -
vai saako hän vahvan tuen äänestäjiltä.
Jos Trumpin asema heikkenee, -
Iran yrittää vain selvitä näistä kahdesta vuodesta toivoen, -
että Trump häviää vaalit ja ydinsopimukseen palataan.
Jos Trump menestyy, Iranilla on vakava ongelma.
Jos sijoittajat alkavat panikoida, rial laskee entistä alemmas.
Se on nyt vakiintunut, mikä on mielenkiintoista.
Jos niin käy, presidentti Ruhanin on vaikeaa kontrolloida taloutta.
Hallinto antoi taas lausunnon siitä asiasta.
Kahden vaikutusvaltaisen bonyadin johtajat sanoivat Khameneille: -
"Anna meidän ottaa talous hallintaamme, -
koska Ruhani ei selviä siitä."
Se lisäisi Iranin talouden kaaosta ja anarkiaa.
6. marraskuuta on siis tärkeä päivä Iranille.
Herra Oren, -
vaikka Euroopan maat eivät kannata USA:ta ydinsopimuksen asiassa, -
yhä useampi eurooppalaismaa vaatii Irania muuttamaan linjaansa, -
koskien myös ballististen ohjusten kehittämistä.
Varsinkin Ranska on omaksunut kovan linjan -
ja houkuttelee myös Saksaa ja Iso-Britanniaa siihen mukaan.
Saako se Iranin muuttamaan lähestymistapaansa -
tai ainakin ymmärtämään, -
että sen asema on nyt heikompi kuin Obaman aikaan?
Olisi vahva argumentti sekä ulkoisesti että sisäisesti -
Ruhanin verrattain maltilliselle siivelle, -
että Iranin kannattaisi päästä yhteis- ymmärrykseen ulkovaltojen kanssa -
ydinsopimuksen ulkopuolelle jääneistä asioista, -
kuten ballistisista ohjuksista, Jemenistä, Syyriasta ja Hizbollahista.
Niin Iran voisi saada niitä taloudellisia kannustimia, -
jotka sisältyivät ydinsopimukseen.
Obama tiesi, että jos hän olisi yrittänyt kattavaa sopimusta, -
johon olisivat sisältyneet nekin asiat, -
hän ei olisi saanut sitä.
Hän tiesi vai luuli?
Hän tiesi sen käytyään energia-, talous- ja ulkopolitiikkaneuvotteluja.
Hän tiesi, että jos hän yrittäisi kaikkea, hän ei saisi mitään.
Viimeisten kolmen viikon aikana on nähty uusi käänne, -
saudeille ongelmallinen Khashoggin murha.
Saudi-Arabia oli tärkeä osa Iranin vastaista rintamaa -
Yhdysvaltojen ja Israelin rinnalla.
Nyt Saudi-Arabian asema on heikentynyt.
Irania on syytetty valehtelusta ja siitä, -
että se on lähettänyt agenttejaan Eurooppaan -
tappamaan ja terrorisoimaan.
Nyt Saudi-Arabiaa syytetään samanlaisista teoista.
Siis syytetään, kuten iranilaisiakin, -
jotka tietysti ovat syyllisiä, mutta sitä ei ole vielä todistettu oikeudessa.
Käytännössä tämä tapaus heikentää Iranin vastaista rintamaa.
Venäjän, Iranin ja Turkin rintama on nousemassa -
Yhdysvaltojen, Saudi-Arabian ja Israelin rintamaa vastaan.
Se vie voimaa Trumpin ponnisteluilta Irania vastaan.
USA:n valtiovarainministeri vieraili hiljattain Lähi-idässä, -
muun muassa Israelissa ja Saudi-Arabiassa, -
uusien pakotteiden edellä.
Onko Yhdysvallat tyytyväinen uuteen pakotesarjaan -
ja Iranin nykyiseen kyvyttömyyteen selvitä niistä?
On vaikea sanoa, miten tyytyväisiä amerikkalaiset ovat tilanteeseen, -
koska vasta myöhemmin nähdään, -
miten tehokkaasti pakotteet ajavat Iranin nurkkaan.
Iran on ollut kovan paineen alla jo pari vuotta.
Työntekijät ovat lakkoilleet eri puolilla Irania.
Iranin hallituksen korkeimmatkin tasot ovat kovassa paineessa.
Hallitukselta on otettu pois toimivaltaa.
Maata johtavat byrokraatit, -
jotka saavat suorat käskyt korkeimmalta johtajalta Khameneilta.
Paine on kovaa, mutta asia ei ole sillä selvä.
On vaikea tietää, muuttaako Iran suuntaansa, -
vai tukeutuuko se muihin kauppakumppaneihinsa.
Ennen kaikkea pakotteet estävät Iranin talouden elpymisen.
Iranin talous ei nouse ilman pakotteiden poistamista.
Herra Javedanfar, -
pakottavatko nämä haasteet Iranin muuttamaan linjaansa?
Se riippuu USA:n välivaaleista.
Jos Trumpille käy hyvin, -
Teheranin hallinnon ja hallituksen välit kiristyvät entisestään.
Hallitus kannattaa maltillisempaa ulkopolitiikkaa.
Hallinnolla tulee kovat paineet tehdä jotain heti, -
koska se uppoaa koko ajan syvemmälle.
Iran kärsii kuivuudesta ja talousvaikeuksista.
Pakotteet eivät tietenkään auta hallintoa -
niiden ongelmien käsittelyssä.
Sehän oli vaikeaa jo ennen pakotteita.
Niin. Sillä on vaikeita ongelmia.
Tärkeintä on, mitä korkein johtaja ja vallankumoukselliset tekevät.
Kuivuuden seurauksena maa vajoaa.
Kaksi Teheranin lentokenttää, kansainvälinen ja kansallinen, -
voivat alkaa vajota.
Kaikki riippuu lopulta ajatollah Khamenein tulevaisuuden visiosta.
Iran ei ole Pohjois-Korea.
Se riippuu hänen neuvonantajistaan ja tulevaisuuden näkymistä.
Kiina ja Venäjä eivät pysty pelastamaan Iranin taloutta.
Niillä ei ole Iranin tarvitsemaa länsimaista teknologiaa.
Iranin ilmavoimien uusin kone on lähes 40 vuotta vanha.
Monet öljyalan laitteet ovat yhtä vanhoja, ja tarvitsevat huoltoa.
Venäläis- ja kiinalaisyhtiöt eivät pysty tarjoamaan niitä palveluita.
Politiikassa mielikuvat ovat tärkeämpiä kuin realiteetit.
Iranin realiteetit muodostuvat sen mielikuvan pohjalta, -
joka muodostuu USA:n välivaaleista ja siitä, -
miten iranilaiskuluttajat reagoivat 4.11. voimaan tuleviin pakotteisiin.
Kysyisin tiedustelupuolesta.
Kuten tohtori Merhavy on sanonut, -
jos Iran palaa ydinohjelmaansa, se tapahtuu luultavasti kulissien takana.
Tiedusteluviranomaiset kertovat ottavansa sen huomioon -
ja tutkivansa erilaisia toimintavaihtoehtoja, -
ei vain Israelissa vaan myös Euroopassa ja Yhdysvalloissa.
Trumpin valtaantulon jälkeen on tapahtunut suuri linjanmuutos.
Yksi syy siihen on Isisin terrori.
Euroopan tiedustelulaitoksille on annettu lisää rahoitusta.
Isisin hiipuvan uhan sijaan se suunnataan Iranin uhkaan.
Tulevatko länsimaat ja kansainvälinen yhteisö yhä enemmän mukaan -
tutkimaan Iranin aikeita?
Tuo on aivan mahdollista, -
mutta tarjoan vaihtoehtoisen skenaarion.
Iran ajoi ydinohjelmaansa kiivaimmin Saddam Husseinin aikaan, -
jolloin se pelkäsi Irakin ydinohjelmaa.
Myöhemmin selvisi, ettei se ollut niin edistynyt, -
kuin Saddam halusi maailman, etenkin Iranin, luulevan.
Iran kehitti ohjelmaansa enemmän Irakia vastaan, -
kuin esimerkiksi Israelia vastaan.
Siksi se lopetti sen vuonna 2003 Yhdysvaltojen hyökättyä Irakiin.
Sen jälkeen se ei ole toiminut kovinkaan salaisesti, -
vaikka Kansan mujahedin ja ulkomaiset tiedustelupalvelut -
ovat silloin tällöin raportoineet löytyneistä kohteista.
Iran teki ne juuri siksi, että ne löydettäisiin.
Se rakensi niillä pelotetta saadakseen niitä hyötyjä, -
joita Pohjois-Koreakin sai julistauduttuaan ydinvallaksi.
Ajat ovat kuitenkin muuttuneet.
Iran pelkää, että Trump on asettanut sille ansan.
Iran ei lankea siihen, -
ettei USA tai Israel käytä sitä verukkeena hyökkäykselle Iraniin.
Iran ei ole toistaiseksi tehnyt mitään, -
paitsi osaamiseen ja teknologisiin valmiuksiin liittyvää, -
joka tarjoaisi verukkeen Netanjahulle tai Trumpille.
Kuitenkin vuodesta 2003 lähtien, jolloin Irakin hallinto kaatui, -
vuoteen 2009 -
tiedustelutiedot osoittivat Iranin jatkaneen ydinohjelmaansa, -
ja se pyrki salaamaan toimintansa.
Iranilla on infrastruktuuriprojekteja, -
mutta se ei ole yrittänyt päästä sellaiseen kynnysvalmiuteen, -
että sillä olisi ohjus, taistelukärki ja ydinmateriaali, -
jolloin se voisi ilmoittaa...
Tarkoitatte, ettei se ole käskenyt kokoamaan asetta?
Niin, koska Iran tietää, että se palvelisi sen vihollisia.
Se pelkää, että maailma, tai ainakin länsi, juonittelee sitä vastaan.
Siksi en usko sen tekevän sitä.
Sitten toinen asia, josta täällä jo puhuttiin.
Khomeinin ja hänen seuraajansa Khamenein hallinto -
täyttää ensi vuonna 40 vuotta.
Šaahin hallinto romahti sisäänpäin.
Sillä oli tietysti syynsä, -
mutta loppujen lopuksi armeija ei halunnut ampua väkijoukkoihin.
Vallankumoushallinto toimii toisin.
Vallankumouskaartilaiset ja poliisijoukot eivät epäröi -
ampua vastavallankumouksellisia.
Suuttumuksesta ja tyytymättömyydestä huolimatta -
Iranissa ei ole vielä päästy vallankaappaukseen asti.
Iran on kovan paineen alla.
Neljä ministeriä on eronnut.
Toinen paineen purkautumistapa on keinottelijoiden noitavaino.
Muutamia keinottelijoita on tuomittu.
Silti yleisesti ottaen uskon, -
että hengissä selviäminen on hallinnolle tärkeämpää -
kuin mikään muu tavoite, mukaan lukien ydinohjelma.
Jos hallinnon olemassaolo on vaarassa, -
se voi hyllyttää koko ydinohjelman joksikin aikaa.
Herra Javedanfar?
Toinen kysymys on, mitä Iran aikoo tehdä Syyriassa?
Syyriassa on ollut hiljaista siitä lähtien, -
kun Syyrian ilmatorjunta ampui alas Iljušinin, -
ja venäläiset syyttivät siitä Israelia.
Miksi siellä on niin hiljaista?
Aseistautuuko Iran uudelleen?
Ovatko venäläiset toivottaneet Iranin karavaanit tervetulleiksi?
Vai tekeekö Israel salaisia iskuja?
Sekin vaikuttaa Iranin näkemyksiin.
Jos Israel jatkaa iskujaan iranilaisjoukkoja vastaan Syyriassa, -
mutta emme vain kuule niistä, -
sekin vaikuttaa Iranin ydinasepäätökseen.
Israelin saavutukset herättävät huolta Teheranissa.
Kuukausi sitten Netanjahu mainitsi teheranilaisen osoitteen, -
jossa tapahtuu laitonta toimintaa.
Iranilaiset vastasivat, että ihmisiä haastateltiin kohteen ulkopuolella, -
mutta he eivät menneet sisälle.
Mutta kuvia oli sisäpuoleltakin, mutta ne näyttivät aivan erilaisilta, -
joten he menivät ilmeisesti naapuriin.
Iranilaiset ovat varmasti huolissaan.
Sitten oli se kuuluisa tapaus, -
jossa Israel vei Teheranista 500 kiloa dokumentteja.
On ihme, että niin suuri määrä onnistuttiin kuljettamaan -
Teheranin vilkkaassa liikenteessä yhdessä yössä.
Teheranissa varmasti ihmetellään, mitä siellä oikein tapahtuu.
Pitää myös huomioida Khamenein terveydentila ja talouden suunta, -
mutta tärkeintä on sisäinen taistelu.
Haluaisinkin lisätä Israelin mukaan keskusteluun.
Olemme tietoisia Israelin toiminnasta diplomatian ja tiedustelun saralla, -
mutta viime viikolla Mossadin tiedustelujohtaja Josi Cohen puhui -
Israelin kohtaamista haasteista.
Hän vahvisti, että Israel keskittyy Iraniin, -
jota se pitää suurimpana uhkana turvallisuudelleen.
Hän kertoi edessä olevista vaaroista, ellei Irania pysäytetä.
Iran julistaa jatkuvasti tuhoavansa Israelin.
Kiihtyvätkö Israelin toimenpiteet Irania vastaan?
Mitä on edessä nyt, -
kun Syyriassa on ollut rauhallista Israelin ja Iranin välillä?
Tärkeä asia -
ei välttämättä ole kiireellinen.
Israelille on tietysti tärkeää tietää, -
kehittääkö Iran ydinaseita.
Se on ainut jäljellä oleva eksistentiaalinen uhka -
Israelin strategisessa ympäristössä.
Egypti ja Jordania ovat tehneet sen kanssa rauhan.
Syyria ja Libanon ovat ehkä uhkia, - mutta eivät eksistentiaalisia.
Palestiinalaisten kanssa selvitään.
Vain ydinaseistettu vihollinen voisi uhata Israelin olemassaoloa.
Se ei kuitenkaan ole akuutti uhka.
Kiireellisempää on Hizbollahin uhka Libanonista.
Hizbollah yrittää saada täsmäaseita Iranista -
Irakin ja Syyrian kautta.
Israel ei siis välttämättä taistele iranilaisia vastaan, -
varsinkin jos venäläiset täyttävät lupauksensa siitä, -
että iranilaiset vetäytyvät sadan kilometrin päähän rajasta.
Israel iskee kyllä iranilaisten kalustoon, saattueisiin ja tehtaisiin -
joko Syyriassa tai Irakissa.
Se on rajallisempi operaatio, eivätkä ne kaksi välttämättä liity toisiinsa.
Syyrian tapaus on hyvä lisäys tähän.
Iranilaisille on varmaankin mennyt perille, -
että heidän sotilaallista läsnäoloaan Syyriassa rajoitetaan toistaiseksi.
Noin vuoden ajan he ovat vähentäneet sotilaallista läsnäoloa, -
mutta lisänneet muita toimintoja Syyriassa, -
varsinkin pitkän aikavälin propagandatoimintaa, -
kuten käännytystä šiia-islamiin -
ja madrasoiden perustamista.
Iran muokkaa maaperää -
tulevaisuuden hankkeille.
GPS-tarkkuuslaitteisto voi olla käänteentekevä muutos.
Millainen pelote se olisi, -
jos iranilaiset voivat iskeä -
minne tahansa Israeliin -
5―10 metrin säteellä?
Iranin pitää vakavasti miettiä, miten Israel siihen reagoi.
Käyttääkö Israel tiedustelu- tai diplomaattisia keinoja?
Israelin johdon tulee ottaa se hyvin vakavasti.
Israel tarvitsee uskottavuutta.
Emme saisi liioitella Iranin uhkaa, -
vaan tarvitsemme uskottavaa narratiivia, -
diplomatiaa ja tiedustelutietoa.
Ennen kun pyydän teiltä loppukommentteja, -
kysyisin Israelin puolustusministeri Avigdor Liebermanin lausunnosta -
koskien Israelin toiminta-alueen laajentamista -
Iranin täsmäasekuljetusten pysäyttämiseksi -
Irakissa ja mahdollisesti Iranissa.
Kansan mobilisointijoukot Irakissa ovat huomioineet sen -
ja alkaneet varastoida aseitaan ja piiloutua huolellisemmin.
Olemme myös kuulleet raportteja yllätysräjähdyksistä Irakissa.
Ne ovat yllättäneet iranilaiset.
Tällaistako on odotettavissa lähitulevaisuudessa?
Näyttää siltä, että Lieberman ei ennustanut tulevaisuutta, -
vaan kuvaili sitä, mitä jo tapahtuu.
Israelilla on tietysti vielä ässiä hihassa: -
kyber- ja GPS-tekniikka.
GPS on riippuvainen satelliiteista, -
joiden käyttö voidaan estää sodan aikana.
Muitakin keinoja on.
Libanon on Israelin sivusta Iranin näkökulmasta.
Iranin sivustaan voi hyökätä Azerbaidžanista tai sukellusveneillä.
Tohtori Merhavy, loppukommentti?
Iran on kovan paineen alla, ja aika näyttää, -
muuttaako se pelin sääntöjä, jotka ovat toistaiseksi pysyneet voimassa.
USA:n välivaalien aikaan toiseksi kiinnostavin maa on Iran.
Tässä kaikki tänään.
Palaamme pian tähän aiheeseen, sillä Iranin haasteet jatkuvat.
Kiitos, tohtori Merhavy, herra Oren ja herra Javedanfar!
Kiitos katsojillekin, näkemiin perjantaihin!
Suomennos: Hannele Lehtoranta