Tervetuloa Jerusalem studioon!
Syyskuun viimeisellä viikolla -
maailmanjohtajat kokoontuvat jälleen -
YK:n yleiskokoukseen New Yorkiin.
Kuten monesti ennenkin, Lähi-idän haasteet ovat keskeisessä osassa.
Niistä keskustelevat -
tohtori Hilly Moodrick-Even Khen Lain ja tieteen akatemiasta, -
TV7:n analyytikko Amir Oren, -
Danny Ajalon, Israelin entinen varaulkoministeri -
ja entinen Yhdysvaltojen-suurlähettiläs -
sekä Etgar Levkovitch, Lähi-idän analyytikko.
Millaisia haasteita Lähi-idässä on yleiskokouksen edellä?
On taas se aika vuodesta.
Yhdistyneet kansakunnat perustettiin -
lokakuussa 1945.
YK:n yleiskokouksen johtajilla on harvoin ollut -
näin paljon erimielisyyksiä.
Turvallisuusneuvoston viisi pysyvää jäsentä -
eivät tietenkään ole YK:n hallitus, -
eivätkä yleiskokouksen keskustelut ole sitovia.
Länsiliittouman rakoilu on kuitenkin nähtävissä.
USA ja EU ovat törmäyskurssilla.
Sitten on Britannian Brexit, sekä tietysti Venäjä ja Kiina.
Lähi-idässä on ainakin kolme huomattavaa kysymystä: -
Syyria, Iran sekä Israel ja palestiinalaiset.
Tohtori Moodrick-Even Khen, -
mihin yleiskokous oletettavasti keskittyy tällä kertaa?
Kuten herra Oren sanoi, Lähi-itä on keskeinen aihe, -
mutta YK:n on hyvin vaikea -
saada aikaan päätöslauselmia, -
joilla olisi merkitystä näissä asioissa.
Trumpin hallinto on ryhtynyt johtamaan -
kampanjaa Irania vastaan.
Myös Israelin ja palestiinalaisten konfliktissa -
suunnitelmaa ehkä valmistellaan.
Se jää nähtäväksi.
Yhdysvallat haluaisi lopettaa UNRWAn rahoittamisen.
Syyrian konflikti on YK:lle kuin Kainin merkki.
YK ei ole pystynyt tekemään mitään verenvuodatuksen lopettamiseksi -
tai rauhanneuvottelujen edistämiseksi.
Suurlähettiläs Ajalon, -
Israelilla on paljon pelissä Lähi-idän nykyisissä haasteissa, -
Iranin ydinsopimuksessa, konfliktissa palestiinalaisten kanssa -
ja Syyrian sodan kysymyksissä.
Miten Israel valmistautuu näihin keskusteluihin?
Lukuun ottamatta pientä PR:ää -
ja hyvin epämuodollista diplomatiaa -
ei mitenkään.
Israel ei ole koskaan odottanut YK:lta -
ratkaisuja eksistentiaalisiin ongelmiinsa.
Israel pitää YK:ta palestiinalaisten kumileimasimena -
automaattisen arabienemmistön takia.
Israelia on aina syrjitty YK:ssa -
sanan kaikissa merkityksissä ja YK:n peruskirjan kaikilta osin.
Se on meidän näkökulmastamme vain suuri PR-show.
Olen samaa mieltä kanssanne siitä, -
että päätöslauselmat eivät ole edes painomusteen ja paperin arvoisia.
Turvallisuusneuvosto on pattitilanteessa, -
Yhdysvaltojen, Venäjän ja Kiinan keskinäisten konfliktien vuoksi.
The show must go on. Show'n täytyy jatkua.
Pääministeri Netanjahu menee sinne -
lähinnä tapaamaan muita valtionpäämiehiä, -
joista osalla ei ole diplomaattisia suhteita Israeliin.
Se on Israelin osallistumisen tärkein anti.
Joka vuosi YK tekee 20 Israelin tuomitsevaa päätöslauselmaa.
Niin luultavasti tälläkin kertaa.
Herra Levkovitch, -
Trumpin hallintoa ei katsota kovin suopeasti YK:n yleiskokouksessa, -
varsinkaan Trumpin ryhdyttyä toimenpiteisiin, -
joista kansainvälinen yhteisö ei pidä.
Lisäksi siihen vaikuttavat Israel-kysymykset.
Miten hyvin Trumpin hallinto on valmistautunut -
tekemään vaikutuksen yleiskokouksessa?
Trumpin Lähi-idän-lähettiläs Jason Greenblatt sanoi, -
ettei Israelin ja palestiinalaisten rauhanaloitetta vielä julkaista.
USA:n ja YK:n välillä ei ole ollut koskaan näin suurta juopaa.
Se alkoi muodostua pari vuotta sitten -
Trumpin astuttua virkaansa.
Trump ja YK eivät ole yhtä, -
vaan peräti toisiaan vastaan.
Trumpin taistelulle YK:ta vastaan on laaja kotimaan tuki.
Molemmissa puolueissa ollaan sitä mieltä, -
että YK:ssa on paljon tyhjää puhetta.
Sitä johtavat ihmisoikeusjärjestöt ja diktatuurivaltiot.
Tälläkin kertaa tulossa on paljon keskusteluja ja päätöslauselmia, -
mutta yhteisymmärrystä on vähemmän kuin koskaan.
Suurlähettiläs Ajalon puhui oheiskeskustelujen merkityksestä -
niiden maiden kanssa, joilla ei ole diplomaattisia suhteita Israeliin.
Miten paljon Israel uskoo näiden tapaamisten -
lähentävän suhteita esimerkiksi Saudi-Arabiaan?
Suurlähettiläs Ajalon aloitti diplomaattisen uransa -
Israelin YK-lähetystössä noin 25 vuotta sitten.
Hän muistaa Oslon prosessia edeltänet tapahtumat ja sen, -
että sen jälkeen monet maat, myös muslimi- ja arabimaat, -
uskalsivat tavata Israelin pääministeri Rabinin -
ja myöhemmin muitakin johtajia.
Siitä ei kerrota julkisesti, mutta Malesia ja muut maat, -
joilla ei vieläkään ole avoimia suhteita Israeliin, -
hyödyntävät tätä tilaisuutta -
livahtaa Israelin pääministerin ja hänen vaimonsa sviittiin juttusille.
Yleiskokous tarjoaa hyvän tilaisuuden sellaisille tapaamisille.
Kaikki ovat jo muutenkin New Yorkissa.
Muulloin tapaaminen herättäisi huomiota.
Jos johtaja on poissa maastaan pari päivää, huhut alkavat kiertää.
Jos Israelinkin johtaja on samaan aikaan poissa, -
johtopäätös on helppo tehdä.
Mutta New Yorkissa syys- tai lokakuussa -
on helppo tavata useita valtionjohtajia.
Tohtori Moodrick-Even Khen, vuosittaisia konferensseja on paljon.
Saksassa on turvallisuuskonferenssi, -
ja sekin tarjoaa tilaisuuden sellaisille tapaamisille.
Sekä USA:n että Israelin mielestä YK on pitkälti "tyhjää puhetta".
Miksi Israel ja USA ylipäänsä osallistuvat yleiskokoukseen?
YK on yhä kansainvälisten suhteiden tärkein foorumi.
Siitä ei ole mitään merkkejä, -
että kumpikaan aikoisi erota YK:sta kokonaan, -
vaikka USA erosi kesäkuussa ihmisoikeusneuvostosta.
Silti YK on edelleen tärkeä foorumi, -
myös epävirallisille yhteyksille, kuten herra Oren sanoi.
Kansainvälisestä yhteisöstä ei voi lähteä, -
ja sitä YK:sta lähteminen merkitsisi.
Vaikka päätöslauselmilla ei ole käytännössä mitään merkitystä, -
kuten suurlähettiläs Ajalon sanoi?
Niin, -
mutta YK:lle ei ole vaihtoehtoja.
Suurlähettiläs Ajalon, -
miten tärkeää Israelin on solmia yhteyksiä Lähi-idän maiden kanssa?
Miten ne yhteydet näkyvät YK:n instituutioissa ja muualla?
Eivät mitenkään.
Israelin sekä arabi- ja muslimimaiden kahdenkeskiset suhteet -
ovat täysin eri asia kuin maiden monikansallinen politiikka.
Mailla, jotka ilkeästi parjaavat Israelia YK:ssa, -
on erinomaiset tiedustelu-, puolustus- ja jopa taloussuhteet -
Israelin kanssa.
YK:ta voisi yhtä hyvin kutsua Baabelin torniksi -
kaikkine kansoineen ja kielineen.
Sillä ei ole mitään todellista arvoa.
Sillä on diplomaattista arvoa, koska vaihtoehtoja ei ole.
Mitä Yhdysvaltoihin tulee, -
se ei ole koskaan suhtautunut myönteisesti YK:hon.
Se on aina julistanut, -
ettei se luovuta suvereniteettiaan kansainväliselle elimelle.
YK:n tekopyhyyden, tehottomuuden -
ja joskus jopa sen viranomaisten ja instituutioiden korruption vuoksi -
25―30 vuotta sitten puhuttiin uuden järjestön perustamisesta.
Se tulee puheeksi aina uudelleen.
Se ei välttämättä korvaisi YK:ta, vaan toimisi sen rinnalla.
Se instituutio toimisi demokraattisen arvojen pohjalta.
Siihen kuuluisivat demokraattiset maat.
Se olisi Israelin, Yhdysvaltojen ja muiden demokraattisten maiden etu.
Herra Levkovitch, suurlähettiläs Ajalon sanoi YK:ta Baabelin torniksi.
Raamatun mukaan se torni lopulta luhistui.
Kuinka tällainen järjestö, jolla on paljon ongelmia, -
voi toimia maailman eri maiden edustajana, -
kun se samalla toimii niin monia maita vastaan?
Se on jo käsitteenä ristiriitainen.
Miten se voisi olla mandaattinsa mukainen demokratian ääni, -
kun monia sen ryhmiä ja alaryhmiä johtavat diktatuurit -
ja autoritaariset maat?
Miten se ongelma voitaisiin ratkaista? Eikä sitä ole pystytty ratkaisemaan.
Viimeisten puolentoista vuoden aikana -
USA:n ja YK:n vastakkainasettelu on kasvanut kasvamistaan -
USA:n YK-lähettiläs Nikki Haleyn johdolla.
Hän puhuu asioista niiden oikeilla nimillä -
ja nostanut rohkeasti esiin tekopyhyyden ja muita ongelmia, -
ei vain Israeliin liittyviä, vaan muitakin.
Yksi iso ongelma on Etelä-Amerikan kohtelu.
YK on hyvin ristiriitainen, mutta ei se huomenna luhistu.
Muitakaan vaihtoehtoja ei ole.
On kuitenkin selvää, että YK:ssa on perustavanlaatuisia vikoja.
Herra Oren, ottaisin esiin kaksi ajankohtaista kysymystä, -
Syyrian sodan, -
jossa Idlibin kriisi on yltymässä yhteenotoksi, -
ja Iranin ydinsopimus, joka hyväksyttiin YK:n päätöslauselmalla.
Sitä ei kuitenkaan allekirjoitettu tietyistä syistä.
Yrittääkö Iran käyttää YK:n yleiskokousta -
propagandansa edistämiseen?
Syyrian hallinnolla ei ole kansainvälistä legitimiteettiä.
Hyödyntääkö sekin tätä näyttämöä agendansa ajamiseen?
Kaikki maat käyttävät YK:ta propagandansa levittämiseen.
Se tarjoaa upeat lavasteet.
Johtajat seisovat siellä maailmanlaajuisen yleisön edessä.
He voivat vaikkapa repiä siellä vanhan päätöslauselman, -
kuten Vivian Herzog teki sille päätöslauselmalle, -
joka määritteli sionismin rasismiksi.
Se, mitä sanoitte Iranista ja Syyriasta, -
ilmentää niitä termejä, joiden kanssa YK on aina tekemisissä.
Ne ovat legitimiteetti, sovittelu ja toimeenpano.
Nekin maat, jotka eivät usko YK:n voimaan, -
voivat tavoitella päätöslauselmien antamaa legitimiteettiä -
tai pääsyä jäsenvaltioksi, kuten palestiinalaiset.
He uskovat sen tasoittavan peliä, -
koska he uskovat olevansa Daavid Israelin Goljatia vastaan, -
vaikka Goljat oli filistealainen, "alkuperäinen palestiinalainen".
Toinen on sovittelu.
Lähi-idässä on ollut monta YK-välittäjää.
Bernadotte, jolla oli valitettava loppu, ja Ralph Bunche.
Kanadalainen Lester Pearson perusti ensimmäiset YK:n hätäjoukot -
puskuriksi Siinaille.
Onnistuneista sovitteluista on siis esimerkkejä, -
jos osapuolet sitä haluavat kotiyleisönsä taivuttamiseksi.
YK:n toimeenpanokyky on sen sijaan heikko.
Jos sitä haluaa vastustaa, -
tai jos oman maan kapinallisia ei halua pakottaa päätökseen, -
YK on voimaton.
Tohtori Moodrick-Even Khen, -
maiden halu noudattaa päätöslauselmia -
on välttämätön ehto niiden toimeenpanolle.
Miten se vaikuttaa Lähi-idän eri näyttämöillä?
Nyt kun YK:lla on tärkeä osa Syyrian poliittisessa prosessissa, -
antavatko suurvallat, myös USA, sille enemmän legitimiteettiä, -
vaikka ne eivät tukisi YK:ta muilla alueilla?
Enpä tiedä.
Turvallisuusneuvostokin on tehoton, -
vaikka juuri sillä piti olla kyky panna toimeen päätöksiään.
Sekä Iranin että Syyrian tapauksessa keskustelut on viety YK:n ulkopuolelle.
Venäjä on johtanut neuvotteluja Astanassa -
kaikkien YK-foorumeiden ulkopuolella.
Turvallisuusneuvosto ei voi tehdä mitään Syyrian asiassa.
Iranin kohdalla puolestaan -
Trumpin hallinto on johdatellut maita rikkomaan -
YK:n turvallisuusneuvoston päätöslauselmaa, -
joka mitätöi pakotteet.
Trump kehottaa valtioita rikkomaan turvallisuusneuvoston päätöstä, -
vaikka Yhdysvallat on yhä yksi viidestä pysyvästä jäsenestä.
Useimmat USA:n presidentit ovat ammattipoliitikkoja, -
mutta virkaan astuttuaan he pyrkivät -
maailman, tai ainakin länsimaailman, johtajiksi.
Donald Trump ei ole ammattipoliitikko, mutta hän käyttäytyy kuin olisi, -
koska hän ei välitä globaalista johtajuudesta.
Hän haluaa ainoastaan vedota äänestäjiinsä.
Suurlähettiläs Ajalon, Turkki on jo vuosia vaatinut -
turvallisuusneuvoston pysyvien jäsenmaiden vaihtamista -
"muuttuneiden realiteettien" vuoksi.
Presidentti Erdogan on vaatinut Turkin pysyvää jäsenyyttä.
Nyt Turkin suhteet Yhdysvaltoihin ja Eurooppaan ovat huonontuneet.
Miten suosiollisesti se suhtautuu tähän yleiskokoukseen -
verrattuna aiempiin?
Yksi YK:n vanhentuneista piirteistä on turvallisuusneuvoston kokoonpano, -
joka heijastaa -
toisen maailmansodan jälkeistä -
geopolitiikkaa.
Nykyään Euroopalla ei ole syytä olla kaksi jäsentä turvallisuusneuvostossa.
Afrikalla, Aasialla ja Etelä-Amerikalla ei ole yhtään edustajaa.
Viimeisten 25―30 vuoden aikana kokoonpanoa on yritetty muuttaa -
Japanin johdolla -
ja Intian, Argentiinan ja Etelä-Afrikan tuella, -
niiden maiden, jotka kokevat tehtäväkseen edustaa maanosaansa.
Ja tietysti myös Turkin.
Turvallisuusneuvoston pysyvät jäsenet pysyvät kuitenkin samoina.
Kukaan niistä ei luovu vapaaehtoisesti vallastaan.
Globaali tilanne on niin hutera, ettei kukaan halua keikuttaa venettä.
Erdogan saa parkua vaikka kuinka paljon, -
mutta ottaen huomioon hänen käyttäytymisensä -
kurdeja, omia kansalaisiaan ja Eurooppaa kohtaan, -
hänellä ei ole mitään mahdollisuuksia.
YK:ssa on vain ensimmäinen luokka ja turistiluokka.
Välissä saattaa olla businessluokka, -
jossa keskisuuret vallat saavat joitakin etuja, -
mutta ne eivät koskaan saa viiden pysyvän jäsenen valtaa, -
koska ne eivät tietenkään suostu heikentämään omaa asemaansa.
Muutokset tulevat aina hitaasti.
Tuhatjalkainenkin on nopeampi kuin muutos YK:ssa.
Rajuja muutoksia on tapahtunut vain, -
kun USA on yksipuolisesti -
pakottanut YK:n muuttumaan, halusi se tai ei.
Siitä on esimerkkeinä UNRWAn rahoituksen lopettaminen -
ja vetäytyminen ihmisoikeusneuvostosta.
Se voi ravistella YK:ta, -
mutta jos odotatte muutosta YK:n sisältä, varatkaa paljon popcorneja!
Yhdysvallat lähti ihmisoikeusneuvostosta sanoen, -
että sen läsnäolo on tuonut neuvostolle legitimiteettiä, -
vaikka neuvosto on ajanut ihmisoikeuksien vastaisia aloitteita.
Tohtori Moodrick-Even Khen, -
ihmisoikeusneuvostoon kuuluu länsimaiden ohella maita, -
jotka eivät kannata demokraattisia arvoja ja ihmisoikeuksia.
Eikö se haittaa neuvoston kykyä parantaa todellisuutta -
eri puolilla maailmaa?
Ei se haittaa kovinkaan paljon, -
koska ihmisoikeusneuvoston päätöksiä ei voi panna toimeen.
Ne ilmaisevat vain yleistä mielipidettä.
Ne ovat tyhjiä puheita, -
keskusteluja ja päätöksiä, -
joilla ei ole merkittävää vaikutusta.
Ne ovat kuitenkin tärkeitä yleisen mielipiteen kannalta.
Siksi valtiot voivat olla neuvoston jäseniä, -
ja tehdä sen ulkopuolella muita käytännön toimenpiteitä.
Ohjelma on lopuillaan.
Saatte kukin vielä antaa arvionne tulevasta yleiskokouksesta.
Yhdistyneet kansakunnat on tärkeä instituutio.
Kyse ei ole vain toisen maailmasodan voittajien saaliinjaosta.
Kansainliiton epäonnistumisen jälkeen, -
eli ensimmäisen maailmansodan jälkeen, -
jolloin Yhdysvallat ei ollut jäsen -
senaatin eristäytymispolitiikan takia, -
kaikki halusivat tehokkaan järjestön, mutta ei liian tehokkaan, -
ettei se estäisi maiden omia hankkeita.
Toinen puoli on pääsihteerin johtama henkilöstö.
Nykyinen pääsihteeri Antonio Guterres on melko hyvä, -
eikä hän ole Israel-vastainen.
YK on jumiutunut instituutio.
Sen peruskirjaa ei voi muuttaa ilman P5-maiden hyväksyntää.
Se ei siis voi muuttua.
Filosofi Leibniz sanoi, että tämä on mahdollisista maailmoista paras.
YK on ehkä kansainvälisen yhteisön mahdollisista instituutioista -
vähiten huono.
Niin tehoton kuin YK onkin, se on yhdessä asiassa tehokas: -
Israelin tuomitsemisessa.
YK on BDS-boikottiliikkeen tärkein toimija, -
koska useimmat eivät ymmärrä YK:n toimintamekanismia.
Kun ihmiset näkevät Israel-vastaisten päätöslauselmien määrän, -
ja YK:n pitäisi olla kansainvälinen neutraali elin, -
niin he päättelevät, että Israelin täytyy olla paha.
Meidän israelilaisdiplomaattien tehtävä on osoittaa, -
että asia on päinvastoin.
Palestiinalaiset käyttävät YK:ta Israelia vastaan.
Kaikista kielteisistä kommenteista huolimatta -
YK on yhä foorumi, -
jolla maailmanjohtajat voivat tuoda näkemyksensä esille.
Se on paikka tulla nähdyksi.
Pääministeri Netanjahu on siellä osoittanut kotiyleisölleen -
olevansa maailmanjohtajien huipputasolla.
Oli hänen kanssaan samaa mieltä tai ei, -
hän on onnistunut tuomaan esille -
oman näkemyksensä ja Israelin näkemyksen.
Hän on osoittautunut tehokkaaksi kommunikoijaksi.
Hän on myös vahvistanut siellä kahdenkeskisiä suhteita eri maihin.
Kiitos, tohtori Moodrick-Even Khen, Amir Oren, -
suurlähettiläs Danny Ajalon ja Etgar Levkovitch!
Kiitos katsojillekin, näkemiin tiistaihin!
Suomennos: Hannele Lehtoranta