Tervetuloa Jerusalem studioon!
Jonathan on matkoilla, ja palaa pian.
Israel ei koskaan voisi kilpailla -
naapureidensa kanssa aseiden ja joukkojen määrissä, -
joten se keskittyy laadulliseen etulyöntiasemaan.
Onko sillä yhä etulyöntiasema, vai kaventuvatko erot, -
vaikka se päivittää ilmavoimiaan, tiedusteluaan ja kybervalmiuksiaan?
Tästä keskustelevat -
tohtori Eran Lerman, Jerusalemin strategiainstituutin vararehtori -
ja Shalemin akatemian luennoitsija, -
TV7:n analyytikko Paula Slier -
ja reservin everstiluutnantti Reuven Ben Shalom, -
kulttuurianalyytikko ja Jerusalem Postin kolumnisti.
Eversti Lerman, sillä olette myös eversti, ettekä vain tohtori, -
on olemassa sellainen myytti, -
että Israelin armeija on aina ollut laadullisesti parempi -
kuin ympäröivät armeijat ja järjestöt.
Onko se totta, vai onko se vain psykologista sodankäyntiä -
pelotteen aikaansaamiseksi?
Kyllä pelote pohjautuu Israelin vankkoihin valmiuksiin.
Niitä on viime vuosina hankittu -
erityisellä metodilla, -
jota kenraali Eizenkot sanoo "sotienväliseksi kampanjaksi", -
mabam heprealaisten alkukirjainten mukaan.
Se tarkoittaa selvää yliotetta tiedustelussa ja ilmavoimissa.
Eizenkot on siis Israelin puolustusvoimien esikuntapäällikkö.
Niin, tämänhetkinen ja pian eroava esikuntapäällikkö, -
joka on jättänyt vahvan jäljen puolustusvoimien ajatteluun.
Maasodankäynti on hieman eri asia.
Vuoden 2006 suppeat operaatiot -
ja kolme Gazan sotaa, joissa kahdessa oli maataisteluja, -
ja yhdessä maasodankäynnin uhka, -
ovat herättäneet kysymyksiä siitä, ovatko puolustusvoimat entisensä.
Hassan Nasrallah on irvaillut, -
että ehkä sotilaitamme on alkanut hirvittää, -
eivätkä he ole enää valmiita uhraamaan henkeään.
Vein äitini hiljattain Palmachin jälleentapaamiseen, -
jossa tapasimme teidätkin.
Itsenäisyyssodassa 1947―1948 Israelilla oli eksistentiaalinen uhka.
Olimme selkä seinää vasten ja taistelimme eloonjäämisestä.
Israelilaisten uhrautumishalu oli rajaton.
Nasrallah on väärässä.
Meitä ei hirvitä, vaan olemme niin hyvässä asemassa, -
että voimme valita sellaiset menetelmät, -
jotka eivät turhaan vaaranna ihmishenkiä.
Meillä on tiedustelullinen ja teknologinen ylivalta.
Jos olemme joskus taas selkä seinää vasten, taistelutahto kyllä löytyy.
Paula Slier, -
tohtori Lerman on palvellut upseerina tiedustelujoukoissa, -
ja hän tuntee Israelin viholliset ja liittolaiset.
Teillä on kuitenkin ollut mahdollisuus koluta Lähi-itää, -
myös israelilaisilta kiellettyjä paikkoja.
Onko tuo näkemys tuttu toisellakin puolella?
On, käymieni keskustelujen pohjalta.
Kaikki tietävät -
sen avoimen salaisuuden, -
että Israelilla on ydinvalmiuksia.
Toinen pelote on ilmavoimat.
Israelilla on ollut ilmaherruus 1960-luvulta lähtien.
Sillä, jolla on ilmaherruus, on herruus kaikkialla.
Israelilla on myös erittäin vahvat ohjusvalmiudet.
Kuvailitte osuvasti israelilais- sotilaiden mainetta maataisteluissa.
Varsinkin palestiinalaiset esittelevät mielellään videoita -
itkevistä israelilaissotilaista -
sanoen, etteivät israelilaissotilaat ole niin kuin ennen.
Tällaiseen käsitykseen olen usein törmännyt.
Lähi-idän liittoumat vaihtelevat ja meneillään on monenlaista.
Kysymykseen, onko Israel vielä sotamahti, on jo melkein vastattu.
Se asia ei näytä muuttuvan.
Israelin perusvalmiudet ovat -
kyber, tiedustelu ja ilmavoimat, englanniksi "CIA".
Entisenä ilmavoimien lentäjänä osaatte erottaa myytit todellisuudesta.
Ovatko israelilaislentäjät tosiaan niin hyviä?
Aihe on niin monisyinen, -
että sitä on lähes mahdoton lähestyä.
Puhuitte Israelin ilmavoimista, -
mutta mehän lennämme -
amerikkalaisalustoilla, ja se on yksi syy ilmaherruuteemme.
Ovatko lentäjämme maailman parhaita?
Ainakin menestymme hyvin kansainvälisissä harjoituksissa.
Sodissa olemme aina voittaneet 90―1 tai 90―0.
Mielenkiintoista on, -
että suurin osa lennoista tehdään nykyään ilman lentäjää.
Suuntaus on yhä enemmän kohti automatiikkaa.
Vuonna 2018 ei enää pitäisi keskittyä yksittäisten sotilaiden mielentilaan -
vaan kaikkien yhteisiin ponnistuksiin.
Viimeisten 20 vuoden ajan -
Israelin strategia on ollut kaikenkattava ylivoima.
Se on onnistunut etenkin kybersodassa ja tiedustelussa.
Israelin huomattavin valmius, joka tyrmää vihollisemme täysin, -
on tiedustelu.
Viime vuosikymmeninä ilmavoimat ovat palkanneet naisiakin -
lentäjiksi ja lennokkien ohjaajiksi.
Onko sillä ollut vaikutusta ilmavoimien laatuun ja valmiuteen?
Naisten integrointi taistelujoukkoihin ja ilmavoimiin on täysin läpinäkyvää.
Itselläni on jyrkkiä mielipiteitä koskien maavoimia, -
koska miesten ja naisten välillä on kiistattomia fyysisiä eroja.
Lentokoneen ohjaamossa niillä ei ole merkitystä.
Muut erot ovat vain kulttuurisia.
Esimerkiksi naisten joutumisesta vangeiksi on keskusteltu.
Nykyään kaikki ovat kuitenkin samalla viivalla.
Ilmavoimissa ei ole mitään ongelmia.
Eran Lerman, määrällisen ylivoiman käsite on ilmeisesti peräisin -
muinaisista sotateorioista, -
joiden mukaan hyökkääjällä pitäisi olla 3―1:n etulyöntiasema -
puolustajaan nähden.
Se näyttää kuitenkin kuuluvan panssarihyökkäysten aikakauteen.
Nyt vastassa ovat Hamasin ja Hizbollahin kaltaiset järjestöt, -
jotka ampuvat raketteja selustaan.
Onko panssarivaunujen ja divisioonien laskemisessa silti vielä järkeä?
Pohjaan näkemykseni Israelin puolustusvoimien oppiin, -
vaikka Israelilla ei ole kansallista puolustusoppia.
Opetan Tel Avivin yliopistossa seminaaria nimeltään -
"Israelin puolustusoppi ― yksisarvisten biologia", -
koska kumpaakaan ei ole.
Puolustusvoimilla kuitenkin on oppi.
Siinä todellisuus jaetaan kolmeen osaan.
Yksi niistä on rauha ja vakaus, eli normaalitoiminnot, -
toinen on sota, ja kolmas on sotien väliset operaatiot.
Jos päädymme täysimittaiseen sotaan Hizbollahia vastaan, -
joka saattaa vetää mukaan iranilaisjoukkoja ja Syyrian armeijan, -
maaoperaatiot ovat yhä tärkeitä.
Panssarimuodostelmat ja suuri tulivoima syvällä vihollisen alueella -
vievät viholliselta laukaisutilan.
Siihen pyritään nyt paljon nopeammin kuin vuonna 2006.
Sama koskee Gazaa.
Gazan Hamasin johtaja Sinwar uhosi, -
että "raketit satavat Tel Aviviin kuusi kuukautta".
Hän on onnekas, jos hän on silloin vielä hengissä.
Kun israelilaiset puhuvat joukkojensa laadusta, -
niin minkä osan laatu on kaikkein tärkein, ylimmän johdon, -
komentoketjujen ja -mekanismien, -
vai sotamiesten, kersanttien ja aliupseerien?
Monet israelilaiset ovat päivällä siviilejä ja yöllä reserviläisiä, -
tai tavallisia sotilaita.
Israelissa raportoidessani minua aina koskettaa se, -
että yhdenkin sodan häviäminen olisi Israelin valtion loppu.
Siksi israelilaiset valmistautuvat taistelemaan henkensä edestä.
Sellaista asennetta en kohtaa arabimaailmassa.
Olen haastatellut esimerkiksi Hizbollahin taistelijoita Syyriassa.
He kertoivat tarttuneensa tilaisuuteen saada kokemusta, -
voidakseen myöhemmin sotia Israelia vastaan Libanonissa.
He pitävät Syyrian sotaa harjoittelutilaisuutena.
He eivät taistele henkensä edestä.
Se on merkittävä ero siihen, miten israelilaiset kokevat armeijansa.
Vaakalaudalla on Israelin olemassaolo.
Sellaista sitoutumista en ole kohdannut -
palestiinalaisten ja arabien keskuudessa.
Koskeeko se myös Israelin valvontaa Länsirannalla?
Kun kyselen palestiinalaisten mielipiteitä -
israelilaissotilaista Länsirannalla, -
he väittävät, että Israel hyödyntää kaiken provokaation -
testatakseen sotilaallisia metodejaan.
Israelilaiset tietysti kiistävät sen.
Reuven, millainen merkitys teknologialla on?
Viime vuosina teknologia on edistynyt suurin harppauksin.
Onko se kehitys nostanut arabit ja Iranin lähemmäs Israelin tasoa, -
vai onko se vain kasvattanut Israelin ja sen vihollisten välistä kuilua?
Israelin mentaliteettiin kuuluu puhua sotilaista eturintamalla.
Meille on tärkeää kunnioittaa ja kiittää heitä.
Tarvitsemme jokaisen, joka lähtee asetta kantaen rintamalle.
Ylivoimamme perustuu kuitenkin teknologiaan.
Kybervalmiutemme ovat jopa supervallan tasolla, -
enkä käytä sitä termiä kevyesti.
Presidentti Clinton on sitä mieltä romaanissaan.
Johtajamme ovat sitä mieltä, ja uskon heitä.
Kyberpuolustus- ja varsinkin kyberhyökkäysvalmiutemme -
ovat musertavat.
Ihmiset eivät edes ymmärrä, miten tekoäly on integroitu tiedusteluun.
Länsirannalla terroriteot estetään jo ennen kuin ne alkavat -
tekoälyanalyysien avulla.
Se on suuri harppaus eteenpäin.
Ne eivät ole enää erillisiä alustoja, -
vaan kaikki katsovat samaa kolmiulotteista kuvaa.
Meri- ja ilmavoimat näkevät samat pikselit.
Teknologia on mullistanut taistelutantereen.
Silti sotilaan täytyy yhä mennä ja valloittaa alueita.
Jos nappia painamalla voidaan tuhota -
Iranin koko ydininfrastruktuuri, -
miksi Israel on niin huolissaan ympäröivistä tapahtumista?
Poliittinen väittely Israelissa heijastaa juuri tuota kysymystä.
Toiset puhuvat kasvavista uhista.
Pääministeri julisti juuri kasvattavansa puolustusbudjettia.
Poliittiset vastustajat sanovat, että hän tekee sen poliittisista syistä.
"Valtiot hajoavat ympärillämme, eivätkä armeijat enää uhkaa meitä.
Isis on tuhottu, ja olemme tehneet satoja ilmaiskua iranilaisia vastaan.
Uhat ovat itse asiassa vähenemässä."
Minusta uhat ovat kaiken kaikkiaan kasvussa.
Rakennamme puolustustamme kerros toisensa päälle -
sekä fyysisillä ohjusjärjestelmillä että kybervalmiuksilla.
Se kaikki on tärkeää. En vielä laskisi asetta.
1970-luvun loppupuolelta lähtien -
yhä useampi arabimaa on julistettu maltilliseksi -
ja liittynyt Yhdysvaltojen leiriin lähdettyään Neuvostoliiton leiristä.
Varsinkin jom kippur -sodan jälkeen, -
kun Egypti, Saudi-Arabia ja muut Persianlahden maat vaihtoivat leiriä.
Israel on vaatinut Yhdysvaltoja viemään niihin maihin -
riisuttuja versioita niistä, mitä Israel saa, -
esimerkiksi aikoinaan F-15-hävittäjistä ja nykyään F-35-hävittäjistä.
Onko se välttämätöntä?
Ei se ole vain Israelin vaatimus, -
vaan se on kirjattu nyt myös Yhdysvaltojen lakiin.
Se ei siis johdu vain Israelin vaatimuksista.
Se perustuu amerikkalaisten omiin käsityksiin.
Nykyään useat arabimaat ovat samoilla linjoilla.
Israelin sotilaallinen ylivoima, laadullisesti, ellei määrällisesti, -
on tärkeä koko Lähi-itää vakauttava tekijä.
Annan yhden esimerkin.
Se, että Jordania voi toimia -
USA:n johtaman liittouman operaatiokeskuksena -
Isisiä tai muita vastaan, -
johtuu siitä, että Jordanian ei tarvitse pelätä olemassaolonsa puolesta.
Israel on sen turvana.
Sen ei tarvitse pitää Israelia uhkanaan.
Se on ikään kuin Israelin puolustuskuoressa.
Nyt kun Iranin vallankumoushallinnolla -
on kunnianhimoisia tavoitteita Lähi-idässä, -
Israelin sotavalmiudet ovat -
Yhdysvaltojen ja monen Lähi-idän maan etu.
Israelin laadullinen etulyöntiasema on edelleen tärkeä käsite.
Se voidaan toteuttaa riisumalla niitä versioita, -
joita annetaan arabimaille, -
tai päivittämällä Israelin valmiudet uusimmalle huipputasolle.
Nykyään käytetään enemmän jälkimmäistä tapaa.
Olemme vastustaneet Yhdysvaltojen asekauppoja arabeille -
vuoden 1981 AWACS-kaupoista asti.
Hävisimme täpärästi, mutta opimme läksymme, -
ettei se enää koskaan toistuisi.
Tietynlaiset toimintatavat ovat nyt vakiintuneet.
Israel saa yleensä parhaan Yhdysvaltojen tarjoaman alustan, -
ja sitten Israel lisää siihen oman elektroniikkansa, -
jota amerikkalaisetkaan eivät tunne.
Se toimi F-16- ja F-15-hävittäjissä, mutta ei F-35-hävittäjissä, -
joiden järjestelmä on integroitu.
Israel osallistuu sen rakentamiseen. Sen siivet tehdään täällä.
Arabiarmeijoilla on lisäksi logistiikka- ja ylläpito-ongelmia.
Saudit ja muut ovat riippuvaisia urakoitsijoista -
ja muista ulkomaalaisista.
Paula Slier, -
onko Israelin ja sen vihollisten taistelukäsityksissä eroa?
Esimerkiksi Hamasille ja Hizbollahille riittää tasapeli.
Jos taistelu pitkittyy yli viikon, he voivat sanoa voittaneensa, -
koska Israel on joutunut taistelemaan ja evakuoimaan siviileitään.
Tel Avivissa soivat hälytyssireenit ja Ben Gurionin lentokenttä suljettiin.
Eikö se merkinnyt sitä, -
että Israel ei pystynyt jalostamaan laadullista etulyöntiasemaansa -
paremmaksi suunnitelmaksi?
Samasta väitellään Israelissa.
Gazan sota toistuu -
muutaman vuoden välein.
Joidenkin mukaan -
Israelin olisi pitänyt jatkaa kauemmin -
ja pyyhkiä Hamas pois kokonaan.
Israelin pitää kuitenkin huomioida kansainvälisen yhteisön mielipiteet.
Viimeisimmät Gazan sodat ovat vahingoittaneet Israelin mainetta.
Minusta Israel on menettämässä uskottavuuttaan -
ja sen toimintatapoja kritisoidaan yhä kovemmin.
Tämä näkökulma on aina osa jokaista operaatiota.
Siitä, lopettaako Israel liian aikaisin vai ei, -
on aina erilaisia näkemyksiä.
Palestiinalaisten mielestä Israel on aina liian kauan, -
eikä näitä sotia pitäisi olla alunperinkään.
Reuven, haluaisin keskustella kuolonuhreista, -
ensinnäkin harjoitteluissa rauhan aikana.
Aiemmin ilmavoimat menettivät harjoituksissaan -
noin 20 lentokonetta vuosittain.
Useimmiten niiden miehistöt menehtyivät.
Se on muuttunut lähes taianomaisesti.
Viime vuosikymmeninä tapaukset ovat vähentyneet dramaattisesti.
Heijastaako se sitä laatua, mitä Israel tavoittelee, -
ja häiritseekö se ilmavoimien toimintakykyä sodassa, -
koska se ei harjoittele realistisesti?
Se on arkaluontoinen kysymys.
Yritämme usein arvioida sitkeyttämme.
Tämä on tärkeä osa sitkeyttä.
Amerikkalaiset voivat tehdä iskun -
vaikkapa Irakiin, -
ja palata kymmenen ruumiin kanssa, ja se on okei.
Me emme voi tehdä niin.
Meidän pitäisi toki olla yhtä ammattimaisia.
Viimeisimmän Gazan sodan tappiot olivat suuri taakka Israelille.
Tämä rauha on hyvin tärkeä.
Asianomaiset tahot saarnaavat, että se on sodassa väistämätöntä.
Onnettomuuksien väheneminen harjoituksissa johtuu vain -
hyvistä järjestelyistä ja metodeista.
Minun laivueessani on 40 kuvaa seinällä.
23 vuoden aikana olen menettänyt 23 ystävää.
Heitä on kuollut sekä harjoituksissa että sodassa.
Toisessa Libanonin sodassa lähetimme 12 helikopteria, -
joista yksi ei palannut.
Strategisessa mielessä se on okei.
Viisi miehistön jäsentä kuoli.
Se on traagista, mutta se kuuluu sotaan.
Israel on sitkeä kansakunta, joka ymmärtää sodan hinnan.
Seuraavassa pohjoisen sodassa hyökkäys etenee entistä nopeammin.
Sillä on hintansa.
Käytämme tosin enemmän automatiikkaa ja robotiikkaa.
Taistelukentällä on ehkä vähemmän ihmisiä.
Vanha merivoimien periaate kuuluu: -
"Älä koskaan lähetä miestä tekemään sitä, minkä luoti voi tehdä."
Nykyään on se on vielä helpompaa, -
koska ohjus voidaan laukaista yli sadan kilometrin päästä.
Mutta nykyäänhän pelätään myös sitä, -
että israelilaissotilaita kidnapataan lunnaiden toivossa, -
kuten kävi Gilad Shalitille, joka vapautettiin 7 vuotta sitten.
Nytkin Gazassa on panttivankitilanne, -
kunnes israelilaisten ruumiit ja kaksi siviiliä vapautetaan.
Se on Israelin heikkous.
Shalitin tapauksen mittasuhteet olivat täysin kohtuuttomat.
Olemme demokratia, kuten Yhdysvallatkin.
Nyt Kim Jong-unin kanssa sovittiin -
60 vuoden takaisten -
sotilaiden jäänteiden palauttamisesta.
Ei niiden poissaolo ollut amerikkalaisille mikään pakkomielle.
Israelilaiset ovat jossain määrin joutuneet median manipuloimaksi, -
koska siitä on tehty tunteisiin vetoava kertomus.
Vahvat tunteet myyvät.
Poliittinen media takoi Shalitista -
merkittävän kansallishahmon.
Perheiden ja median ajaman sisäpolitiikan -
ja kansallisen puolustusohjelman välillä on siis jännitteitä?
Varmasti. Puolustusvoimat ottavat sen kyllä huomioon.
Isänikin oli sotavankina Jordaniassa yhdeksän kuukautta.
Itsenäisyyssodassa jäi sotavangeiksi satoja israelilaisia.
Asenteet ovat muuttuneet. Meistä on tullut liiankin herkkiä.
Sitä yritetään muuttaa ehkä jopa lainsäädännöllä, -
mutta ainakin uusilla linjanvedoilla.
Tulevaisuudessa ei voi enää vapauttaa tuhat vankia -
yhden vastineeksi.
Olin raportoimassa Gilad Shalitin kidnappausta, -
ja sotilaat kuvasivat mainitsemaanne herkkyyttä vahvuudeksi.
He sanoivat, että jos maa on valmis menemään näin pitkälle -
yhden sotilaan saamiseksi takaisin, he saavat rohkeutta mennä taisteluun.
Totta, mutta tämän yhden palauttaminen on maksanut -
jo seitsemän henkeä.
Miten kustannustehokasta Israelille on investoida laadulliseen ylivoimaan?
Kyse ei ole kustannustehokkuudesta, vaan olemassaolostamme.
Meillä ei ole vaihtoehtoa. Se on puolustusoppimme perusta.
Selviämme hengissä vain, jos olemme vahvoja.
Emmekä saa rauhaakaan, ellemme ole vahvoja.
Se onnistuu vain investoimalla kaikenkattavaan ylivoimaan.
Eversti Lerman, pystyykö Israel pitämään etulyöntiasemansa, -
jos muilla mailla on resursseja nousta Israelin tasolle?
Resurssit eivät yksin ratkaise, vaan myös kulttuuri.
Paradoksaalisesti taipumuksemme kyseenalaistaa asioita -
ja torjua auktoriteetteja -
on voimakas innovatiivinen voima -
Israelin puolustusvoimissa ja teollisuudessa.
Israelin etulyöntiasemasta on tullut myös kansainvälisesti tärkeä tekijä.
Kiitos, tohtori Lerman, Paula Slier ja eversti Ben Shalom!
Näkemiin ensi tiistaihin!
Olet juuri katsonut Jerusalem studio -ohjelman.
Mikäli ohjelma oli sinusta antoisa, voit tukea Heaven TV7 Jerusalemia.
Soita 0600-10177 tai käytä ruudun viitenumeroa.
Lahjoittaa voi myös PayPalin kautta.
Lahjoituksesi mahdollistaa Jerusalem studion.
Suomennos: Hannele Lehtoranta