Tere tulemast saatesse!
Iraani ja Iisraeli pinged
on kasvanud Süürias otseseks kokkupõrkeks.
Täna analüüsime sõnasõja muutumist tõeliseks sõjaks
kahe iidse tsivilisatsiooni pärijate vahel -
piibelliku Iisraeli kuningriigi ja Pärsia impeeriumi vahel.
Tere tulemast, Meir Javedanfar, Iraani lektor IDC Herzeliyah'st,
TV7 analüütik Amir Oren, reservikolonel Miri Eisen,
Iisraeli imago ja julgeoleku ekspert IDC Herzeliyah'st
ja kolonelleitnant reservis Reuven Ben Shalom,
kultuurianalüütik ja Jerusalem Posti kolumnist.
Hr Oren, kas räägiksite viimatistest sündmustest?
Süüria on tõesti üks Iisraeli kahest Iraani-vastasest rindest.
Teine on tuumateema,
mis näib olevat uinunud pärast seda,
kui kuus suurriiki sõlmisid Iraaniga kolme aasta eest
JCPOA ehk ühise, kõikehõlmava tegevusplaani.
Tuumaprogramm on taas laual, kuna USA taganes lepingust.
Iisraelil oli kokkupõrge
Revolutsioonikaarti Qudsi vägedega Süürias,
mitte kaugel Iisraeli poolse Golani piirist.
Iisrael ilmselt plaanib taas rünnakut
Iraani tuumastruktuuri vastu,
juhul kui Iraan jätkab uraanirikastamist ja tuumarelvade valmistamist.
Mõlemal rindel on olukord viimastel kuudel pingestunud.
Kõik pilgud on pöördunud Süüriale,
kus võtmeroll on Venemaal.
Iraani tuumaprogramm võib peagi sündmuste keskmeks saada.
Hr Javedanfar,
viimane tähtis areng toimus, kui Iisrael vastas Qudsi vägede
või Iraani toetatud šiiitlike rühmituste 20-le raketile.
Iisrael ründas Süürias 50 Iraani objekti.
Iraanlased on oma rahva üle uhked,
nii et kas on oodata olulist kättemaksu?
Nad näivad üsna rahulikud.
Nad maksavad kätte mingil hetkel,
kuid hetkel pole sõda Iraani rahval teemaks.
Miks on seal Revolutsioonikaart
ja mitte Iraani armee?
Seepärast, et Revolutsioonikaarti ülesanne on kaitsta revolutsiooni.
See on revolutsiooni küsimus, mitte rahvuslik.
Revolutsioonikaarti asejuht ütles,
et islamistliku revolutsioonikaarti nimes pole sõna 'Iraan'.
Asi pole Iraanis kui riigis.
Lugesin just veebilehte, kus on ca 15 Iraani lehte.
Iraanis käivad avalikud debatid paljude asjade üle,
näiteks suhete teemal USA ja Saudi Araabiaga.
Täna kritiseeris keegi ülemjuhi ees kohtusüsteemi.
Süüria sõda siiski tsenseeritakse.
Iraani valitsus teab, et iraanlased on selle vastu.
See sõda pole populaarne,
kuid Revolutsioonikaart usub,
et kaitseb Süürias 1979. a revolutsiooni.
Nende kohalolu seal jätkub,
kuna see on Iraani režiimi suurim saavutus.
Vaatame korraks Iraani kaht viimast sajandit.
Elasime Iraanis Iraani-Iraagi sõja ajal.
300 000 iraanlast hukkus ja 500 000 sai haavata.
Kahjud ulatusid 500 miljardi dollarini ja Iraan ei jõudnud isegi Basrasse!
Nüüd on Iraan Süürias, Liibanonis, Jeemenis ja Iraagis.
Iraanlasi on hukkunud 2000.
Iraak on maksnud Iraani käsutuses olevatele relvajõududele.
Süüria sõda on läinud maksma 5―6 miljardit dollarit,
kuid see pole sularaha, vaid naftakrediit.
See on Iraani valitsusele suur kordaminek,
mis maksis vaid murdosa Iraagi sõja maksumusest.
Ma ei vaatle olukorda Iraani rahva ega valitsuse seisukohast,
vaid sõjalise kokkupõrkena,
mis on seotud Lähis-Ida geopoliitikaga.
Ühelt poolt on Iraanil revolutsioon, kuid samas siseküsimused.
Iraan on Süüria-nimelises kohas.
Rahvas arvab, et eksisteerib riik nimega Süüria,
kuid pole olemas Süüria riiki
või selle funktsioneerimatut valitsust.
See on vaid piirkond,
mis on seitsme aastaga tuhandeteks tükkideks purunenud.
Iraan kasutab olukorda ära ja ehitab kümneid armeebaase
üha lähemal Iisraeli piirile.
Miski ei suuda enam peatada
ulatuslikku konflikti Iisraeli ja Iraani vahel.
Viimastel nädalatel on tehtud mitmeid õhurünnakuid,
millest mõningate autoriks peetakse Iisraeli
ja teised on Iisrael omaks võtnud.
Kui suurt muret on need rünnakud Iraanis tekitanud?
Kas ta peab neid agressiooniks oma kodumaa, Iraani vastu
või Iraani valitsuse vastu?
Hr Javedanfar eristas need kaks teineteisest,
kuid Iraani ja selle juhtkonda ei saa teineteisest lahutada.
Kas sellest olukorrast on veel taganemisteed?
Kas sõda on vältimatu, nagu ütles kol Eisen?
Me teatud mõttes kardame,
mida Iraan meiega teha tahab.
Iraanist räägitakse vahel
eksistentsiaalse ohuna.
Iraan siiski teab loodetavasti, et me ei taha neilt midagi.
Meil pole midagi iraanlaste vastu.
Ohustame siiski nende huve Lähis-Idas,
eriti nende mänguväljal Süürias.
Ohustame seal nende eesmärke.
Iisrael määratleb nüüd hoolega oma punaseid hoiatusjooni
ja viib neid jõuliselt ellu.
Iraanlased võivad isegi respekteerida,
et määratleme oma huvid ja tegutseme nendega kooskõlas.
Just seda Iraan kuulutaski oma haleda vasturünnaku lõpus.
Ma ei mõista, miks see nii vilets oli.
Seejärel tegime meie muserdava rünnaku.
Usun, et nad austavad meid kui tegijaid Lähis-Idas,
kes lihtsalt kaitseb oma huve.
Ja need huvid on seotud üksnes riigi kaitsmisega.
Oleme juba sõjas Iraaniga,
kuid ma ei usu, et see laieneks täieulatuslikuks raketisõjaks.
See pole Iraani huvides. Iraan häirib Iisraeli juba piisavalt.
Kui Iisraeli riik 70 aasta eest rajati,
ründasid seda araabia naabermaade armeed.
On lihtne saata vägesid üle piiri naaberriiki
ja liikuda sealt edasi maa olulistesse piirkondadesse.
Aga sel juhul võib ka Iisrael kergelt rünnata.
Iisrael areneks võimsaks sõjajõuks ja nii läkski.
Räägin siis Egiptusest, Süüriast, Jordaaniast ja Liibanonist.
Iraak oli ainus Iisraeli rünnanud maa, kellega meil ühist piiri polnud.
Seepärast ei allkirjastanud Iraak relvarahulepingut.
Iraan on uus Iraak.
Tal pole piiri Iisraeliga,
ja seepärast tahab ta muuta Süüriat raketiplatvormiks.
See on samas tema nõrk koht.
On tõsi, et Süüriat pole,
kuid ta võib siiski, vähemalt näiliselt, paluda kõigil võõrastel lahkuda.
Kui majaisand on Vladimir Putin,
võib ta käskida Bashar Assadil öelda oma Iraani sõpradele,
et neil on aeg lahkuda.
Veebruaris alanud Iraani-kriisi ajal
on Iisraelil õnnestunud edastada Venemaale sõnum,
et on Venemaa huvides iraanlased Süüriast eemal hoida.
Iisraeli plaan paistab korda läinud olevat.
Hr Javedanfar, olete varem öelnud,
et Venemaa ei suuda iraanlasi Süüriast välja ajada,
ning et Iraani ja Venemaa huve ei saa Süürias lahutada.
Kui valvel iraanlased on?
Kas nad kuulavad Venemaad
või sunnivad sisepinged Iraani taanduma?
See on eri faktorite kombinatsioon.
Mõnede meelest on Iraani poliitika üks ja sama ajatolla.
See ei vasta tõele.
Mõõdukaid ja uuendusmeelseid vihastab,
kui mitu korda Venemaa on Iraani petnud
ja Khamenei pole midagi öelnud.
Nüüd kui Trump loobus lepingust, Khamenei sõimas teda.
S-300 raketid hilinesid Iisraeli pärast kaheksa aastat.
Iraan kaebas venelased isegi Haagi kohtusse,
kuna oli juba ettemakse teinud.
Iraan teab, et selle suurim oht on pehme jõud.
USA kasutab ära
Lääne liberaalsete väärtuste atraktiivsust iraanlastele.
Suhe Putiniga on Iraani radikaalidele kalliks maksma läinud.
Ma ei usu, et Putin iraanlased välja ajab,
kuid mida ebastabiilsemaks Süüria olukord muutub,
ja mida rohkem kaotusi Iraan seal Iisraeli rünnakute tõttu kannab,
seda rohkem võib Putin Iraanile mõju avaldada.
Nimi Vladimir tähendab pärsia keeles 'maailmavallutaja'.
Iraanlastele on Vladimir Putin Krimmi vallutaja,
kes tahab ehk ka Süüriat vallutada
ja iraanlased tõid ta 2015. a sinna.
Koostööst hoolimata on iraanlased tema suhtes äärmiselt umbusklikud,
eriti nüüd, kui venelased ja saudid otsustasid koos naftahinda langetada.
Venemaa ründas Iraani 1940. a-il.
Ma pole nõus.
Vladimir on maailmavallutaja, kuid Iraan teda Süüriasse ei toonud.
Venemaa päris Süüria konflikti NSVL-ilt.
Putinile on oluline Venemaa mereväebaas Süürias.
See tema ainus suur baas terves Lähis-Idas.
Venemaa ei taha seda kaotada.
Sel pole mingit pistmist Iraaniga,
vaid Venemaa huvidega Süüria-nimelise piirkonna südames.
Venemaa sai võimaluse tulla Süüriasse
2015. a suvel pärast tuumalepingu sõlmimist.
Iraanil pole Venemaaga maismaapiiri,
kuid tal on piir Türgiga.
Türgil on pikk piir tolle maaga, mida nimetati Süüriaks.
Asi pole üksnes Iraani ja Venemaa koostöös,
vaid ka Türgis.
Kõik kolm püüavad Assadi võimul hoida.
Asi pole isegi alaviitides, vaid just Assadis.
Mis saaks Vene baasist ja Iraani kohalolust ilma Assadita?
Aga Türgi invasioonist Põhja-Süürias?
Iisraeli punased hoiatusjooned on meie jaoks.
Me ei luba šiiitlikel vägedel seal jõudu koguda.
See ei tähenda, et ründame Iraani,
kuid ründame neid vägesid, kes meid otseselt ohustavad,
sest nad on selles piirkonnas.
Ma pole nõus.
Venemaa oli kahevahel aastail 2011―2015,
kui Iraanil oli Süüria sõjas raskusi.
Qassem Suleimani rikkus ÜRO sanktsioone
ja lendas Moskvasse, et Vene õhujõude appi paluda.
Aeg näitab, mida Venemaa teeb.
Kol Ben Shalom? - Lootsin küsimust, et seda debatti vältida.
Tahaksin vestelda Iisraeli imagost selles mängus.
Alates viimasest iseseisvuspäevast on Iisraelis käibel uus mõiste -
superjõud.
Sellega mõeldakse Iisraeli superjõu tasemel valmidusi.
Valmiduste osalt on see tabav termin,
kuid strateegiliselt mitte,
arvestades meie väiksust ja mitteregionaalseid huve.
Me ei pea käituma kui maailmajõud,
ega isegi regionaalse jõuna.
Peame siiski hoolikalt kaaluma oma sõnumeid iraanlastele.
Nad peavad mõistma, mida tahame
ja eriti seda, mida me ei taha,
sest nad ei peaks meid tulisteks vaenlasteks pidama.
Nad peavad mõistma ka meie võimeid ja otsustavust.
Peaminister nimetas Iisraeli äsja kübersõja superjõuks.
Suur osa viimaste aastate kokkupõrgetest Iraaniga
on toimunud just kübersfääris.
Ka Golanil oleme nüüd näidanud oma uskumatuid valmidusi.
Peame hoolikalt signaliseerima ka oma partnerlusest USAga,
sest täieulatuslik sõda Iraaniga tooks USA meie kõrvale,
ja kinnitakse meie valmidusi veelgi.
See näib juba Kolmanda Maailmasõjana.
Kol Ben Shalom mainis Netanyahu kõnet.
Iisrael on investeerinud muuhulgas kvantarvutitesse,
mis tugevdavad Iisraeli luure- ja kübervalmidusi.
Iisrael valmistub ka otseseks kokkupõrkeks
kas Hezbollah'ga Liibanonis
või Iraani ja selle käepikendustega Süürias või mujal.
Kui palju keskendub Iisrael nüüd sellisele ettevalmistumisele?
Sõda käepikenduste vahendusel on Lähis-Idas juba traditsiooniline.
Iisrael ja Iraan tegid 1960-1970. aastail koostööd,
et aidata Iraagi kurdidel juhtida Iraagi armee tähelepanu
eemale Iraanilt ja Iisraelilt.
Hezbollah on ehk
Iraani tugevaim käepikendus.
Iraanil on ka Iraagi ja Afganistani šiiitidest relvarühmitusi.
See on tähtis perspektiiv,
kuna Iisraeli vastas on vaid relvarühmitused ja ühendused.
Ükski riik ei ähvarda praegu Iisraeli riiklikku julgeolekut.
Egiptuse või Jordaania valitsused võivad vahetuda
või Süüria võib äkitselt fööniksi kombel taas sõjajõuks saada.
hetkel on Iisraeli vastas vaid Hamas, Hezbollah ja teised rühmitused.
Ainsaks erandiks on Iraan
ja seepärast on Iisraeli armee vastu Iraani kohalolule Süürias.
Tuumainfrastruktuur on nii Netanyahu
kui Iraani konservatiivide lemmikprojekt.
Kol Ben Shalom teab sellest rohkem kui mõista annab.
Ta rääkis, kuidas selle vastu võidelda - kübervalmidustega.
Kui Iraanil on kümne aasta pärast tuumarelvi,
mitte üksnes üks tuumapomm, vaid terve tuumaarsenal,
on Iisraelil selleks ajaks nii peened kübervalmidused,
lisaks F-35 hävitajatele ja teistele süsteemidele,
et ta suudab tõrjuda Iraani valmidused.
Seepärast tahtis IDF peastaabiülem
kindral Gadi Eizenkot stabiilset eelarvet ja plaani
ja seepärast oli ta rahul tuumalepinguga.
See andis Iisraelile võimaluse arendada maavägesid,
mida on arendatud vähem kui õhu- ja merevägesid.
Nüüd pole ta plaanid enam nii kindlad.
Kui Trumpi taganemisele järgneb uus ja parem leping,
ja võidakse taas keskenduda Süürias Iraanile vastupanemisele,
ilma et tuumaprogramm segaks,
on Iisraeli armee juhtkond rahul.
Hr Javedanfar, kuidas valmistub Iraan sõjaks Iisraeliga?
Iraani pressis sellest ei räägita.
Kui räägitakse sellest,
mis toimub Iraanis kümne aasta pärast
majanduse või tuumaprogrami vallas,
unustatakse,
et siis pole Teheran enam ehk isegi elamiskõlblik
põua ja iga kuu ilmuvate neeluaukude tõttu pinnases.
Kaks suurimat veereservuaari linna lõunaservas on kuivamas.
Võimalikud on võimsad liivatormid.
Teheran on juba praegu üks Lähis-Ida saastatuimaid linnu.
Iraani demograafiline kaart on kümne aastaga täiesti teist nägu.
Pakistani piiril elavad sunniidid ja Iraagi piiril elavad araablased
peavad sisemaale kolima.
Kui elaksin Iraanis, kardaksin Süüria sõja jätkumist üle viie aasta,
sest kui sõdurid Süüriast naasevad,
pole neil enam elamiskõlblikke kodulinnu, kuhu naasta.
See on Iraani suurim oht.
Kuigi see on tõsine oht
valitsuse ja kogu ühiskonna ellujäämise seisukohast,
on ajatolla Ali Khamenei ja teised Islamivabariigi juhid vandunud,
et hävitavad Iisraeli hiljemalt 2022.―2023. aastaks.
Kas nad valmistuvad selleks
või usuvad nad, et see juhtub äkitselt iseenesest?
Ehk saab seda edasi lükata? - Peame läbirääkimisi!
Ta pole öelnud, et Iraan seda teeb,
vaid et Iisraeli pole 2025. a.
Ta pole lubanud, et seda teeb Iraan.
Iraani valitsus räägib üht ja teist.
Üks revolutsiooni põhjuseid oli see,
et Khomeini lubas tasuta korterit, elektrit ja mida kõike.
Iraan on enda halvim vaenlane, kui selliseid asju ütleb.
Nad lubasid aidata Iisraeli vaenlasi ja seda nad teevadki,
kuid narratiivide eksperdid mõistavad,
kui tähtis oleks öelda, et kõik, mida nad söövad ja joovad,
tuleb Iraanist.
Iisrael ei tohiks öelda Hezbollah, vaid 'Iraani Hezbollah'.
Hezbollah on Revolutsioonikaarti araabiakeelne brigaad.
Ma tõesti ei taha sõda Iraani vastu.
Sündisin seal ja mul on seal sõpru.
Kuid Iisrael peaks Iraani käepikendusi iraanlastena kohtlema.
Loete pärsiakeelseid Iraani ajalehti.
Mina aga loen seda,
mida Iraani press Lääne maailmale kirjutab.
Ingliskeelses Teheran Times'is
ja Iraani ingliskeelsetel uudistelehetel
kasutatakse sama terminoloogiat kui Euroopa väljaannetes.
Iraanlased mõistavad pehme jõu tähendust.
Nad kaitsevad end "Iisraeli agressiooni vastu".
Veel rohkem muretsen meie endi luulude pärast.
Mind hirmutavad kommentaarid a la "Oi kui head me oleme!"
Ma ei taha, et hellitaksime eneserahulduslikke stereotüüpe.
Sanktsioonidest hoolimata
on iraanlased arendanud sõjatööstust ja tuumatehnoloogiat.
Ärgem alahinnakem neid,
kes teevad kohutavaid otsuseid meie vastu või iraanlaste heaks.
Muretsen rohkem meie enda luulude pärast.
Asi on majanduses ja kaitses.
Hezbollah pole ainult iraanlane.
Selles osas olen teiega eri meelt.
Hezbollah on ka liibanonlane ja neil on valimistel omad hääletajad.
Seegi omab tähtsust, kuigi Iraan rahastab neid.
Kas Hezbollah on rohkem revolutsioon või Liibanon?
Hezbollah võitleb ka Süürias.
Kuna osaleb Iraan ja nii ka Hezbollah ning selle kaudu ka Liibanon.
Iisrael on täielikult strateegiat muutnud.
Varem valmistusid vaenlased ja seda tegime ka meie,
ja esimese ööpäevaga
võitsime kiire suurrünnakuga.
Nüüd kasutatakse neid valmidusi
juba ennetavalt.
Ka meie juhtide retoorika on täiesti muutunud.
Räägime liiga palju.
Netanyahut ei tohiks siiski süüdistada
"Iraani kasutamises poliitilistel eesmärkidel",
kuna Iraan on tõepoolest ohtlik.
Retoorikat tuleks siiski vaos hoida ja sõnumeid peaks täpselt kaaluma.
Kõike pole vaja valjult öelda.
Peame narratiivi mõjutama.
Valmiduste suhtes peame olema tugevad kõigis valdkondades -
küberjulgeolekust kuni F-35 hävitajateni.
Peame siiski esinema vaoshoitult, mitte superjõuna,
vaid ennast kaitsva riigina.
Lähis-Ida on ebasümmeetriline.
Iraan on Iisraeli suurim oht,
kuid Iraani suurim vaenlane pole Iisrael, vaid Saudi Araabia.
Seda võitlust võib Iisrael rahulikult kõrvalt pealt vaadata.
See on tänaseks kõik.
Aitäh, hr Javedanfar, hr Oren, kol Eisin ja kol Ben Shalom!
Aitäh, head vaatajad! Järgmise korrani!
Nägite äsja Jeruusalemma Stuudiot.
TV7 Jeruusalemma tööd saab toetada helistades Eesti annetustelefonil
900 1777 (kõne hind 7 euri)
või ekraanilolevate kanalite kaudu.
Annetada saab ka PayPali kaudu.
Lisainfo: www.tv7.ee
Tõlge: Monika Jaaguri