Tervetuloa Jerusalem studioon!
Väkivaltaisuudet Gazan rajalla -
ovat saaneet maailman tuomitsemaan juutalaisvaltion -
ja kehottamaan sitä pidättyväisyyteen -
väkivaltaisia palestiinalaismielenosoittajia kohtaan.
Turkki rinnasti Israelin natsi-Saksaan -
ja Jerusalemin hallinnon terrorihallintoon.
Sanasota kärjistyi maiden väliseksi diplomaattiseksi kriisiksi.
Näistä tapahtumista keskustelevat -
Paula Slier, Russia Todayn Lähi-idän toimiston johtaja, -
analyytikkomme Amir Oren -
ja tohtori Chai Eitan Cohen Yanarocak Tel Avivin yliopistosta.
Herra Oren, antaisitteko yleiskatsauksen tähän aiheeseen?
Turkin ja Israelin suhteet ovat pitkään olleet kivikkoiset.
Niillä on ollut hyviä ja huonoja aikoja.
Nyt näyttää erityisen huonolta.
Ilmeisesti Recep Tayyip Erdogan, joka kutsui pikavaalit ensi kuulle, -
päätti kritisoida Israelia kovaan ääneen.
Muutkin muslimimaat ja arabimaat ovat kritisoineet Israelia.
Erdogan on vaalikampanjassaan haukkunut Israelia niillä nimillä, -
jotka äsken mainittiin.
Pääministeri Netanjahu vastasi niihin samalla mitalla.
Minkäänlaista sopuratkaisua ei ole näköpiirissä.
Paula Slier, presidentti Erdogan on usein tuominnut Israelin, -
mutta nämä tapahtumat jyrkensivät hänen sanojaan merkittävästi.
Heidän mukaansa Israelin toimenpiteet ovat kohtuuttomia -
tilanteen realiteetteihin nähden.
Kuitenkin kulissien takana, -
kun oppositio esitti Turkin parlamentissa aloitteen -
Israelin boikotoinnista ja kaikkien suhteiden katkaisemisesta, -
Erdoganin AKP pysäytti sen heti.
Ovatko hänen puheensa siis vain vaalikampanjointia, -
vai onko kyseessä todellinen diplomaattinen kriisi?
Vaalikampanjalla on osuutta asiaan.
Ensi kuun vaaleja -
ei voi jättää huomiotta.
Erdogan on aina esiintynyt -
palestiinalaisten ja Jerusalemin muslimikohteiden puolustajana.
Tämä vetoaa tehokkaasti yleiseen mielipiteeseen -
ja Erdoganin kannattajiin.
Muslimimaailman johtaminen Israelia vastaan -
on hänen päähänpinttymänsä.
Taloudellisia tekijöitä ei kuitenkaan voi unohtaa.
Turkilla ja Israelilla on mittavat taloussuhteet.
Viime vuonna Turkin vienti Israeliin oli 2,9 miljardia dollaria, -
ja Israelin vienti Turkkiin 1,4 miljardia dollaria.
Kovasta retoriikastaan huolimatta Erdogan ei ole koskaan kokonaan -
katkaissut diplomaattisia suhteita Israeliin, eikä nytkään.
Konsulit on kutsuttu pois, -
mutta diplomaattisia suhteita ei ole katkaistu.
Molemmat tietävät tarvitsevansa toisiaan taloudellisesti.
Tohtori Cohen Yanarocak, -
Turkki näyttää johtavan nyt islamilaista yhteistyöneuvostoa.
Se havittelee selvästi muslimimaailman johtoasemaa.
Erdogan on ollut aloitteellinen tässä asiassa.
Ovatko hänen Israel-vastaiset puheensa kampanjointia -
myös Lähi-idän ja koko maailman muslimimaiden suuntaan?
Viime perjantaina Istanbulissa oli -
islamilaisen yhteistyöjärjestön kokous.
Nykyään Erdogan on sen johtaja.
Erdogan haluaa tehdä siitä järjestöstä -
merkittävän poliittisen välineen kansainväliseen päätöksentekoon.
Hän haluaa uudistaa Yhdistyneitä kansakuntia niin, -
että suurvallat ottaisivat Turkin tai jonkun muun muslimimaan -
turvallisuusneuvoston pysyväksi jäseneksi.
Niin muslimit saisivat äänensä kuuluviin maailman päätöksenteossa.
Hänen mukaansa -
Turkki on vahva maa, joka pyrkii alueelliseksi mahdiksi.
Hän pitää Turkkia tietenkin parhaana ehdokkaana.
On selvää, -
etteivät Egypti ja Saudi-Arabia tahdo Erdoganin saavan koko kakkua.
Koska Erdogan johtaa tätä järjestöä, nämä maat lähettävät ministerinsä.
Abdel Fattah al-Sisi ja Muhammad Bin Salman -
eivät ole hyvissä väleissä Erdoganin kanssa.
Lisäksi koska Jordania on Temppelivuoren valvoja, -
Jordanian kuningas Abdullahinkin oli pakko mennä Istanbuliin, -
koska muuten Erdogan täyttää tyhjiön.
Turkkilaiset eivät voineet hyväksyä sitä, mitä he näkivät kuvissa.
Israelin versiota tapahtumista ei kuunnellut kukaan.
Erdogan vain haalii itselleen lisää valtaa.
Hän näyttää kansalleen olevansa koko islamilaisen maailman johtaja.
Turkista on tullut myös Israelin sisäpoliittinen kysymys.
Viime viikolla, kun Erdogan jylisi Israelia vastaan -
ja Netanjahu vastasi siihen, -
oppositiojohtaja Jair Lapid kritisoi Netanjahua siitä, -
että tämä muutama vuosi sitten pyysi anteeksi Erdoganilta -
Mavi Marmaran tapausta ja maksoi siitä 20 miljoonan dollarin korvaukset.
Lapid sanoi, että se oli virhe, ja syytti Netanjahua lepsuudesta.
Osmanien 100 vuotta sitten tekemä armenialaisten kansanmurha -
nousi taas esiin, -
toisin kuin silloin, kun Turkki oli Israelin liittolainen.
Toinen näkökohta on turvallisuus.
Israelin ilmavoimat vietti juuri 70-vuotisjuhlaansa.
Juhlaan kutsuttiin 20 ilmavoimien komentajaa eri puolilta maailmaa.
Muutama vuosi sitten -
Turkin ilmavoimien komentaja olisi luonnollisesti ollut heidän joukossaan.
Sen sijaan mukana oli Kreikan ja Kyproksen komentajat.
Se oli Turkille viesti siitä, -
että Israelilla on vaihtoehtoja itäisellä Välimerelläkin.
Vahvistavatko ne vaihtoehdot Israelin asemaa Turkkiin nähden?
Turkki on jo vuosia kritisoinut Israelia milloin mistäkin.
Israel on päättänyt olla välittämättä niistä kommenteista.
Nyt kuitenkin Netanjahu on vastannut, -
ettei Erdoganin kannata pitää moraalisaarnoja, -
sillä hän toimii kurdeja vastaan niin vastuuttomasti ja hirvittävästi, -
kuten myös hyökkäyksessään Syyriaan ja niin edelleen.
Onko Israel muuttanut taktiikkaansa Turkin suhteen?
Hän antoi takaisin samalla mitalla, -
mutta kumpikaan osapuoli ei halua tilanteen räjähtävän käsiin.
Tilanne on kireä, -
mutta molempien puolten asiantuntijat uskovat, -
että se menee ohi muutaman kuukauden kuluessa.
Suhteiden katkaisemisesta ei ole hyötyä kummallekaan.
Jos Israel tunnustaa armenialaisten kansanmurhan, -
mikä pitäisi joidenkin mukaan tehdä muussa yhteydessä, -
ja jos Israel tunnustaa kurdien itsenäisyyden, -
se raivostuttaisi Turkin täysin.
Tilanne on rauhoittunut Gazassa.
Israel on varautunut protestien jatkumiseen, -
mutta väkivaltaisuudet näyttävät laantuneen.
Erdoganilla ei ole enää syytä hyökätä Israelia vastaan.
Muutaman kuukauden kuluttua maat saattavat palauttaa suhteet -
kaikessa hiljaisuudessa.
Israelille on hyötyä Turkista.
Israel ei käy kauppaa naapureidensa kanssa, -
joten se tarvitsee Turkkia talouden ja turvallisuuden saralla -
yhtä paljon kuin Turkki Israelia.
Se riittää hillitsemään Erdogania ja Netanjahua.
Israel tarvitsee esimerkiksi Turkin ilmatilaa.
El Alin lennot Israelista vaikkapa Venäjälle tai Kiinaan -
menevät Turkin yli.
Turkin sijainti on strategisesti tärkeä.
Ja jos Erdogan haluaa esiintyä Jerusalemin holhoajana, -
ja käyttää vaikutusvaltaansa Jerusalemissa, -
hänen on pidettävä yllä tätä haurasta suhdetta Israelin kanssa.
Silloin hänellä on jalansija Israelissa, ja hän voi lähettää sinne "turistinsa".
Kuukausi sitten sain selville, -
että eräät turkkilaiskaupungit lähettävät työntekijöitään ilmaiseksi, -
hallituksen rahoilla, -
tutustumaan Jerusalemiin -
ja osoittamaan Turkin läsnäolon Temppelivuorella.
Jos suhde katkaistaan, mitä en toivo, -
Erdogan ei pysty lähettämään näitä ihmisiä Israeliin, -
mistä olisi haittaa hänellekin.
Jos hän haluaa lähettää humanitaarista apua Gazaan, -
siihenkin tarvitaan yhteistyötä Israelin kanssa.
Varsinkin kun suhde Egyptiinkin on huono.
Erdogan joko kuvittelee tai teeskentelee olevansa -
jotain suurempaa kuin vain Turkin johtaja, -
vaikka Turkinkaan johtajaa ei pidä vähätellä.
Turkki on merkittävä voima Euroopan ja Aasian välissä -
ja tärkeä Nato-maa.
Erdogan haluaisi kuitenkin uudeksi sulttaaniksi -
tai Atatürkin islamistiseksi versioksi.
Hänen vaalikampanjallaan on uusi yleisö: turkkilaisdiaspora.
Ulkomailla on kolme miljoonaa äänioikeutettua turkkilaista.
Erdoganin on tärkeä saada heidän äänensä.
Siksi hän meni kampanjoimaan Sarajevoon.
Euroopan muut pääkaupungit eivät ottaneet häntä vastaan.
Siellä hän esiintyi -
sorrettujen ja katkeroituneiden Euroopan islamistien puolustajana, -
ei vain Turkin johtajana.
Siihen kuuluu Israelin vastustaminen ja palestiinalaisten puolustaminen.
Hän ilmaisi tukensa myös Muslimiveljeskunnalle, -
joka hallitsi Egyptiä vuoden, kunnes Sisi syrjäytti sen.
Se horjutti Hamasinkin yhteyttä Kairoon.
Turkki on siis menettänyt vaikutusvaltansa palestiinalaisasiassa.
Hamas on ehkä sen suojeluksessa, mutta Egypti ja Israel vastustavat sitä.
Seuraava kysymys koskeekin Turkin suhdetta Egyptiin ja Israeliin.
Turkki on ilmaissut haluavansa auttaa Hamasia ja Gazan palestiinalaisia, -
mutta se ei näytä pystyvän täyttämään sitä tehtävää.
Sen kyky hallita ja auttaa Gazaa -
näyttää aina olevan kytköksissä joko Israeliin tai Egyptiin.
Pitääkö Turkki kiinni näistä suhteistaan -
jatkaakseen Gazan auttamista?
Olen juuri kysellyt ihmisiltä Turkin merkityksestä Gazassa.
Monet ovat pettyneet siihen.
He ymmärtävät, että Turkin on pidettävä suhteet Egyptiin ja Israeliin.
Mavi Marmaran tapauksesta vuonna 2010 huomauttaisin, -
että tapauksen käsittely kesti viisi vuotta.
Turkki vaati Israelilta korvauksia, anteeksipyyntöä -
ja Gazan saarron lopettamista.
Israel ei kuitenkaan lopettanut saartoa, -
joten Turkki luopui vaatimuksestaan, -
jota se sanoi ennakkoehdoksi suhteiden normalisoinnille.
Turkkilaiset tajusivat siis rajansa Gazan ja Hamasin tukemisessa.
Egyptiläisetkin ovat puun ja kuoren välissä.
Heillä on liittosuhteita -
ja taloudellisia etuja saatavana eri puolilta.
Huomauttaisin tähän väliin, -
että Israelin ja Turkin sopimusta muokattiin pari vuotta -
ennen sen allekirjoittamista.
Neuvottelevat tasot kannattivat jo sitä, -
mutta israelilaispoliitikot eivät halunneet sitä vaalien alla, -
ja vaalit olivat kahdesti, vuosina 2013 ja 2015.
Sopimus olisi voitu tehdä paljon aikaisemmin.
Tohtori Cohen Yanarocak, miten uskotte tilanteen kehittyvän?
Mitä tarkoitatte?
Paranevatko kahdenkeskiset suhteet, -
vai huononevatko ne lähestyvien vaalien takia?
Suhteet tuskin paranevat ennen kesäkuun 24. päivää.
Päinvastoin uskon suhteiden huononevan päivä päivältä.
Tänäänkin Turkin pääministeri hyökkäsi sanallisesti Israelia vastaan.
Uskon, että sama jatkuu.
Vasta vaalien jälkeen paraneminen on mahdollista.
Jos Israel tunnustaa armenialaisten kansanmurhan, -
suhteet saattavat katketa toden teolla.
Sen seuraus voi olla "armenialaismalli".
Ankarassa ei ole Armenian lähetystöä eikä konsulaattia Istanbulissa, -
mutta lentoja menee Jerevaniin.
On syytä muistaa, -
että Turkki hyötyy Israelin lennoista Istanbuliin ja sieltä maailmalle.
Turkish Airlines on toiseksi suurin lentoyhtiö Israelissa.
Kun turkkilaiset näkevät vienti- ja tuontitilastoista, -
että he hyötyvät, -
he toimivat käytännönläheisesti toisin kuin iranilaiset.
Ankarassa ei ehkä nähdä Israelin lippua, mutta lennot kyllä jatkuvat.
Paula Slier, kysyisin Venäjän osallisuudesta.
Turkin ja Venäjän suhteet paranevat koko ajan.
Moskovan ja Jerusalemin suhteet ovat nekin lujat.
Yhdysvallat ja Turkki eivät ole kovin hyvissä väleissä -
ainakaan puheiden tasolla.
Millainen merkitys Moskovalla on tässä yhteydessä?
Moskova ei ole ottanut kantaa.
Se seuraa tilannetta.
Venäjä haluaisi tilanteen rauhoittuvan.
Kaikki silmät ovat kääntyneet Syyriaan, -
ja Syyrian konfliktin ratkaisu on Venäjän ykkösprioriteetti.
Venäjä haluaa vetäytyä alueelta niin pitkälle kuin se voi -
turvaten silti etunsa.
Se haluaa myös säilyttää suhteensa Israeliin.
Se ei myöskään halua vaarantaa kivikkoista suhdettaan Turkkiin.
Venäjä on vetäytynyt tarkkailemaan tilannetta.
Yksi tärkeä tekijä on Iran.
En tarkoita vain sen läsnäoloa Syyriassa, -
sillä sitä Israelin pitää käsitellä -
suoraan Venäjän kanssa, -
kun päätetään Syyrian poliittista tulevaisuutta koskevista järjestelyistä.
Saatamme palata siihen aikaan, -
kun Israel harkitsee iskemistä Iranin ydininfrastruktuuriin.
Yksi mahdollinen reitti on Turkin ja Iranin rajan yli.
Aiemmin Mossadin ja sotilaallisen tiedustelun väellä -
oli jonkinlainen järjestely, -
tai ainakin he pystyivät puhumaan Hakan Fidanille, -
Turkin tiedustelujohtajalle.
Hän on ollut virassa kahdeksan vuotta, -
paitsi se aika, jolloin hän oli poliittisena ehdokkaana.
On kuitenkin epäselvää, -
pystyykö kukaan Erdoganin alainen muuttamaan asioita.
Erdogan on hankkiutunut eroon Abdullah Gülista -
ja ulkoministeristään, josta tuli pääministeri.
Valta on yksin Erdoganilla Ankarassa.
Vaikka Israelilla olisi jalansija Turkin byrokratiassa, -
kaikki riippuu Erdoganista.
Mitä venäläisiin tulee, -
tilanne on hyvin mutkikas.
Venäjä kehotti hiljattain -
kaikkia ulkovaltoja poistumaan -
Syyriasta.
Turkki miehittää Afrinin ja Jarabulusin alueita Pohjois-Syyriassa.
Turkki ei siihen helpolla suostu.
Mitä tulee USA:n ja Venäjän tasapainoon, -
Turkki yrittää tanssia kaksissa häissä samaan aikaan.
Se käyttää vaikutusvaltaansa länsileirissä -
maksimoidakseen etunsa idässä, ja toisin päin.
Jos tarkastellaan Turkin ja Israelin suhteita, -
viimeksi kun maiden välillä oli diplomaattinen kriisi, -
USA:n presidentti Obama tuli Israeliin -
ja pakotti Netanjahun ja Erdoganin sopimukseen -
kahdenkeskisten suhteiden palauttamisesta.
Kuka sen voisi tehdä nyt?
Erdoganhan pitää Trumpia pahana länsidiktaattorina, -
joka vastustaa Turkin tavoitteita Lähi-idässä.
Kukaan ei saa osapuolia neuvottelupöytään.
Yhteistä tekijää ei ole.
Nyt vain edut ratkaisevat.
Turkki toivoo yhä merkittävää osaa itäisen Välimeren kaasukaupassa.
Israelin, Kyproksen, Kreikan ja Italian reitin rinnalle -
tulee ehkä Turkin reitti, -
jotta se voisi toteuttaa energiaprojektinsa.
Ohjelma on lopuillaan.
Arvioisitteko vielä lähitulevaisuuden kehitystä?
Suhteiden palauttaminen on molempien maiden etu.
Israelilla ei ole suhteita naapurimaihinsa, -
joten Turkki on hyvinä aikoina sen lähin ystävä muslimimaailmassa.
Suhteesta on taloudellista etua molemmille.
Siksi molemmat osapuolet yrittävät pelastaa nykyisen suhteen.
Yllättyisin, jos Netanjahun ja Erdoganin sanasota yltyisi taas.
Potut pottuina -vaihe on enimmäkseen ohi.
Tilanne rauhoitetaan, jotta suhde voi palautua.
Ettei jouduta pisteeseen, josta ei ole paluuta? ― Niin.
Turkki näyttää jo ohittaneen huippunsa -
Israelin ja Naton painostamisessa.
Se on käyttänyt veto-oikeuttaan liian monta kertaa.
Sellaisessa tilanteessa löydetään kiertoteitä.
Euroopan unionikin, joka ei ole ollut sotilaallinen organisaatio, -
vaan poliittinen, -
on muuttunut yhä sotilaallisemmaksi, -
koska se on tavallaan Nato ilman Turkkia.
Turkki ei voi käyttää veto-oikeuttaan sen päätöksissä.
USA ja Kanada eivät tietenkään kuulu siihen, mutta asia voidaan järjestää.
EU voi toimia siinä, missä Nato ei.
Viimeiseksi sanoisin, -
että puhumme johtajista, kuten Erdogan ja Netanjahu, -
mutta ratkaisevaa on se, mitä tapahtuu kansan keskuudessa.
Israel-vastaiset vihapuheet myrkyttävät yleisen mielipiteen.
Siinä on se vaara, että kun poliitikot lopulta pääsevät sopuun, -
yleinen mielipide pysyy vihamielisenä.
Olen samaa mieltä.
Keskustelin juuri Istanbulissa tavallisten turkkilaisten kanssa.
Heillä on sekopäisiä unelmia Jerusalemin valloittamisesta takaisin -
juutalaisilta/israelilaisilta.
Istanbulin juutalaisyhteisökin on pian vaarassa.
He ovat hankalassa välikädessä.
Uskotteko tilanteen huononevan edelleen, -
vai aletaanko tilannetta rauhoitella?
Toivottavasti suhteet paranevat vaalien jälkeen.
Varuillaan täytyy kuitenkin olla, elämmehän Lähi-idässä.
Mitä tahansa voi tapahtua.
Herra Oren, miten paljon Israel keskittyy jatkossa -
sopimuksiin Kyproksen ja Kreikan kanssa?
Se tekee jo niin.
Kun keskustelee ihmisten kanssa Ateenassa aivan kuin te Istanbulissa, -
huomaa vahvan turkkilaisvastaisen ilmapiirin.
He ovat saaneet tarpeeksi Turkin miehityksestä Pohjois-Kyproksella.
On todellakin olemassa Israelin, Kreikan ja Kyproksen kolmio, -
jonka Turkin on otettava huomioon.
Kiitos, Paula Slier, Amir Oren ja tohtori Cohen Yanarocak!
Kiitos katsojillekin, näkemiin tiistaihin!
Olet juuri katsonut Jerusalem studio -ohjelman.
Mikäli ohjelma oli sinusta antoisa, voit tukea Heaven TV7 Jerusalemia.
Soita 0600-10177 tai käytä ruudun viitenumeroa.
Lahjoittaa voi myös PayPalin kautta.
Lahjoituksesi mahdollistaa Jerusalem studion.
Suomennos: Hannele Lehtoranta