Shalom ja tere tulemast saatesse!
Egiptuses on 26. - 28. märtsini
presidendivalimiste esimene voor.
President Abdel Fattah al-Sisilt oodatakse ülekaalukat võitu.
Enamik rivaale on kas vangis või boikoteerivad valimisi.
Egiptuse väljakutsetest vestlevad täna
Zvi Mazel, Jeruusalemma Avalike Asjade Keskuse teadlane
ja endine suursaadik Egiptuses,
TV7 analüütik Amir Oren
ja dr Haim Koren IDC Herzeliyast, samuti endine Egiptuse suursaadik.
Hr Oren, rääkige Egiptuse olukorrast presidendivalimiste eel.
Viimastel aastatel oleme õppinud,
et presidendivalimiste tulemustes
ei tasu liiga kindel olla.
Nüüd näib siiski,
et ühel kandidaadil on väike edumaa.
See on ametisoleva presidendi Abdel Fattah al-Sisi
ja tema toetaja Mussa Mustafa Mussa vaheline võitlus.
On peaaegu kindel,
et võidab Abdel Fattah al-Sisi.
Ebakindel on vaid see, millise häältehulgaga,
kas 80, 90 või rohkem kui 100 protsendiga.
Teist vooru pole siis vaja
ja Sisi annab ametivande järgmiseks neljaks aastaks.
Enamik Egiptuse meediast on valitsuse mõju all
ja peab oodatud tulemust positiivseks
julgeoleku, stabiilsuse ja Sisi lubatud majandusarengu aspektist.
Suursaadik Mazel,
Sisi eelkäija Muhammad Morsi,
kelle toonane kaitseminister Abdel Fattah al-Sisi võimult tõukas,
püüdis muuta põhiseadust,
et tagada endale pikka ja mugavat ametiaega.
President Sisi on aga üllatuslikult kuulutanud,
et ei kavatse pärast teist ametiaega kandideerida.
Kas see kasvatab Sisi toetust rahva seas,
kes pole pooldanud teda alati jäägitult,
kuigi ta annab keset väljakutseid Egiptuse heaks oma parima?
Valimiskampaania on tõesti kummaline,
kuna Sisi on praktiliselt ainus kandidaat.
Ilmselt andis ta vihje kandideerida
ka Moussa Mustafa Moussale.
Ta on tundmatu al-Ghadi partei liige,
kes ilmselt kandideeris vabatahtlikult.
Sisi vabanes teistest rivaalidest
mitte just kõige kenamal viisil.
Osa neist on kohtusse kaevatud,
nagu Sami Anan, endine peastaabiülem.
Sisi probleemiks on,
kuidas mitte anda võimalust Moslemivennaskonnale
tugeva opositsiooni loomiseks, mis on täiesti võimalik.
Olukord pole hetkel hea, kuid tegu on moslemiriigiga,
mitte Washingtoni, Pariisi ega Londoniga.
Egiptuse sarnastes maades on normaalne,
et kandidaate on vaid üks.
Moslemivennaskond oleks võinud ühineda ülejäänud opositsiooniga
ja hääletada 'ei', kui kandidaate on vaid üks.
Seepärast pidas ta paremaks nõrka vastaskandidaati,
et opositsioon ei suudaks tema vastu suuri masse koguda.
Me ei tea veel valimiste osalusprotsenti,
kas see on 40, 50 või 60.
Kuid on võimalik,
et pärast valituks osutumist muudab Sisi konstitutsiooni nii,
et teda saab valida ka järgmiseks ametiajaks.
Tuleb mõista, et Egiptus on moslemiriik.
See pole tõesti demokraatlik,
vaid neil on asjade ajamiseks omad viisid.
Olen olnud tunnistamas Egiptuse parlamendivalimisi.
Kõik üllatusid,
kui sujuvalt ja rahulikult need läksid.
Räägiti regiooni puhastamisest,
mis räägib stabiilsuse tähtsusest.
Ei soovita Tahriri väljaku sündmuste kordumist.
See on tähtis ka egiptlastele.
Ka liberaalsed reporterid ütlesid mulle 2016. a,
et stabiilsus on ülioluline.
Inimõigused ja demokratiseerumine on stabiilsuse kõrval teisejärgulised.
See annab Sisile võimalusi endale tee sillutamiseks nii,
et temast on saanud ainus tõsiseltvõetav kandidaat.
Kui stabiilne on hetkel Egiptuse tänavatel?
Põhimõtteliselt toetab rahvas endiselt Sisit.
Tema majanduslikke ja teisi meetodeid kritiseeritakse,
kuid inimõigused on olulisemad lääneriiklastele
kui egiptlastele.
Nad ootavad majandusarengut
pärast Suessi kanali suurprojekti.
Teised kandidaadid, Sami Anan ja Muhammad Anwar Sadat,
Anwar Sadati vennapoeg,
on nüüd mängust väljas.
Sisi võib kampaaniat jätkata.
Egiptus on muidugi moslemi- ja araabia- ja Aafrika riik,
kuid ennekõike on see sõjalise võimuga riik.
Viimased 65 aastat, välja arvatud Morsi aasta,
on Egiptust valitsenud armee ohvitserid,
Nagib, Nasser, Sadat, Mubarak ja nüüd Sisi.
Sisi ohtlikuimad rivaalid olid samuti endised kindralid
Ahmad Shafiq ja Sami Anan, kes teelt kõrvaldati.
Egiptuse tuumaks on endiselt armee ja julgeolekuaparaat.
Sisi ei tahtnud, et see jaguneks tema toetajate
ja juhuslikult mõne teise kindrali toetajate vahel.
Tal on üks ustav alam - Sedki Sobhy.
Kui Sisi oli kaitseminister, oli Sedki peastaabiülem,
misjärel ta ülendati kaitseministriks.
Sisi positsioon on kindlustatud seni, kuni armee, julgeolekuaparaat
ja politsei on talle ustavad.
USA välisminister Rex Tillerson käis hiljuti Kairos.
Ta kohtus oma kolleegi Sameh Shoukry ja president Sisiga.
Ta vahendas Washingtoni ootuse läbipaistvuse
ja läänelike demokraatlike väärtuste suhtes,
mida neilt valimistelt ei saa oodata.
Ometi, erinevalt oma eelkäija Barack Obama ajast,
on Trumpi valitsus seekord president Sisi kindel toetaja.
USA toetab teda nii võitluses ISISe vastu
kui majanduspürgimustes.
Kas sellest tõuseb kasu
ametisoleva presidendi valimiskampaaniale?
USA toetus on Egiptusele väga tähtis.
Kui Sisist sai president,
palus ta esimese asjana
Obamalt Egiptusele abi.
Ta ütles, et Egiptus vajab tehnoloogiat ja investeeringuid,
ning on hea partner ja omab rahulepet Iisraeliga,
kuid Obama keeldus.
Siis pöördus Sisi Venemaa ja Hiina poole ning sai palju abi.
Nüüd ehitab Venemaa sinna tuumatehast.
See on problemaatiline.
Trumpi valitsus tahaks Egiptust tagasi,
kuid Egiptus on muutunud sõltuvaks ka Venemaast.
Venemaa on investeerinud Egiptusesse palju
ja jätkab investeeringuid.
USA abi on siiski endiselt tähtis,
kuna Egiptusel on USAga tugevad ja pikaajalised sidemed.
Veel üks tähtis asi.
Sisit peetakse sõjaväelaseks, diktaatoriks
ja Egiptuse majandusseis on vilets,
kuid see on oluliselt paranenud.
Ta pole tavalise egiptlase jaoks sugugi halb kandidaat.
Ta on teinud Egiptuse majanduses raske kirurgilise protseduuri.
Egiptuse majandus erineb Mubaraki aegadest.
Egiptuse nael lasti vabaks, kasutusele võeti käibemaks
ja lõpetati subsiidiumid.
Võiksin loetleda 20 olulist infrastruktuuriprojekti.
Üks neist on nisusilode puhastamine.
Igal aastal kaotati 30 % nisusaagist.
Ta ehitab teid ja raudteid ning hangib maad tagasi riigile.
Egiptlased mõistavad seda hästi.
Inflatsioon oli varem ca 30 % kuus,
nüüd on see veidi langenud.
See suuroperatsioon,
koostöös Rahvusvahelise Valuutafondiga,
on tõstnud Egiptuse majanduskasvu 4,5-lt 5 protsendini aastas.
Rahvas on vaene ja palgad pole eriti tõusnud.
Probleeme on, kuid rahvas mõistab seda ja toetab Sisit.
Sisi otsustas karmi devalveerimise kasuks,
kuid elas selle üle.
Teiseks püüab Sisi esineda Egiptuse tavaelaniku silmis
alandlikult ja kergesti ligipääsetavalt.
Sisi näeb palju vaeva oma rahvaliku maine nimel.
Rahvas toetab teda endiselt ja see on tähtis.
Küsiksin teilt,
et nüüd, kui Sisi esimene ametiaeg lõpeb,
kas ta võib seda hinnates tõdeda, et on saavutanud oma eesmärgid,
isegi kui väljakutseid veel piisab?
Ma ei tea. See sõltub sellest, mida ta ootas.
Ta arendas uue ja selge riikliku julgeoleku poliitika.
See läks tal korda
ning ta veenis selles isegi EL riike ja Trumpi valitsust.
Osa tema majandusprojektidest ja katsetest tuua investeeringuid
pole siiski seni õnnestunud.
Ta püüab nüüd keskenduda ja tegutseda targemalt
eriti turismi ja tööstusinvesteeringute osas.
Majandus vajaks uusi ideid.
See toetub endiselt armee kindralitele,
mis ei tule majandusele kasuks.
Kindralitest rääkides,
majandusareng ja välisinvesteeringud eeldavad stabiilsust,
kus Sisil pole suurt edulugu ette näidata.
See on siiski olnud üks Sisi suurimaid eesmärke.
Kas Egiptus muutub stabiilsemaks keskkonnaks
välisinvesteeringutele?
Protsess käib.
On palju faktoreid, mida Sisi mõjutada ei suuda.
Üks neist on Liibüa.
Palju räägitakse terrorist Siinail,
kuid lisaks tuleb üle Liibüa piiri kuritegelikke jõuke
Egiptuse linnadesse röövima.
Mida saaks Sisi teha?
Kas ta peaks jagama oma väed Siinai ja Liibüa vahel?
Selles probleem ongi. Ta annab oma parima.
Ta vallandab ebaefektiivsed ohvitserid.
Rahvusvahelise Valuutafondi abil on tingimused.
Välisvaatlejad nõuavad kannatamatult demokratiseerumist.
Seda tuleb vaadata siiski egiptlaste seisukohast.
Egiptlasi on nüüd 95 miljonit.
2035. a on neid 125 miljonit.
See tähendab rahvastiku kasvu igal aastal kahe miljoni võrra.
Egiptus peab neid toitma.
Pool rahvastikust on alla 25-aastased ja kolmandik on töötud.
Sisil peab selle suure probleemi lahendama.
Maailm on kannatamatu, mõistmata,
et enne pika perspektiivi probleemidele keskendumist,
tuleb lahendada akuutsed probleemid.
Sisi murduks maailma liiga karmide nõudmiste all.
Talle tuleb anda hingamis- ja tegutsemisruumi ning võimalusi.
Iisrael peab Egiptust strateegiliseks liitlaseks,
kel on oluline roll Lähis-Ida poliitikas.
Iisrael püüab kindlustada egiptlastele stabiilseid elamistingimusi,
kuna see mõjutab ka Iisraeli piiride julgeolekut.
Kui palju toetab Iisrael Sisit
ja aitab tema valitsusel Egiptusesse stabiilsust luua?
Egiptuse julgeolek on tõesti ka meie julgeolek.
Iisrael on Egiptuse naaberriik.
Islamistlik ülestõus käib nii meie kui Egiptuse vastu.
Peame peatama selle koos.
Me ei saa siiski tegutseda Egiptuse sees.
New York Timesi artikli väitel
on Iisrael pommitanud Siinail ISISt.
Võib-olla, võib-olla mitte.
Vähemalt teevad riigid head luurekoostööd.
See on oluline mõlemale riigile.
Hoolimata kogu oma sõjaväelisest kogemusest
pole Sisil õnnestunud probleemi lahendada.
ISIS on poole väiksemaks kahanenud, kuid endiselt kohal,
ja mitte üksnes Siinail, vaid ka Sise-Egiptuses,
ning veab Liibüast salaja relvi ja lõhkeaineid.
See on komplitseeritud olukord,
kuigi Sisi teeb koostööd
Ida-Liibüat valitseva kindral Haftariga.
Teeme kõik selle raske olukorra parandamiseks.
Sisi on Egiptusele hea juht,
mitte oma armeetausta tõttu,
vaid seepärast, et ta on võtnud kanda raske projekti,
millega uuendatakse Egiptuse pika perspektiivi majandus.
Ma ei tea, kas see läheb tal korda,
kuid majandusnäitajad on paljutõotavad.
Siinai ja Liibüa on Egiptusele äärmiselt tõsised probleemid.
Enamik riike aktsepteerib Egiptuse strateegiat Siinail,
kuid Liibüas ...
Selle suhtes puudub rahvusvaheline konsensus.
Egiptus on püüdnud asjatult Julgeolekunõukogus toetust saada.
Haftarile toetumist peetakse veaks.
Kontrollimata piiri on 2000 kilomeetrit.
See on Egiptusele suur oht.
Egiptus otsib abi ka Iisraelilt, kuigi Liibüa pole meie piirinaaber.
Siinail on koostöö siiski võimalik,
nagu kirjutas New York Times.
Iisraeli Kaitsejõudude endine peastaabiülem
rääkis lähedasest luurekoostööst,
kuid kas Iisrael aitab Egiptuse armeed veelgi aktiivsemalt?
Ma ei taha sellesse süveneda,
kuid Egiptusel ja Iisraelil on ühised huvid.
Lugesin hiljuti rakettide tulistamise ärahoidmisest Siinailt Eilati.
Egiptuse ja Hamasi suhetele ei tulnud samuti kasuks
viimaseim Gaza tunnel, mis ulatus ka Egiptuse territooriumile.
See oli Hamasi koostöö Siinai ISISega.
See rindejoon hoiab meil lähikuudel käed tööd täis
ja ehk kauemgi.
ISIS on ebastabiilne.
Ta kaotas Raqqas ja kolis Siinaile.
Vahel ründavad nad edukalt
Egiptuse armee ja politsei vastu.
Nüüd võime imetleda president Sadati tarkust.
Ta tegi Iisraeliga rahu
ja sai Siinai tagasi nii beduiinide
kui praeguste probleemidega.
Tal õnnestus siiski vähendada kaitsekulutusi
ja vabastada majandust.
Tema programmi nimi oligi "Avamine"
ehk majanduse avamine Lääne stiilile
ja uued suhted USAga.
Egiptusest sai üks USA bastione Lähis-Idas.
Punase mere rannikul Ras Banasis valmistati ette rünnakut
Teherani pantvangide vabastamiseks.
Sisi on vapper ohvitser.
Kolonelina USA sõjakoolis õppides
kirjutas ta essee Moslemivennaskonnast.
Ta oli nende poolt sel ajal, kui Mubarak oli nende vastu.
Aga kui ta Morsi ajal nägi, kui ohtlikud nad Egiptusele on,
asus ta kõhklemata võimupööret juhtima.
Tänu oma taustale on ta Egiptusele tõeline juht.
Veel üks asi!
Egiptusel on veel üks oht lõunas Niiluse ääres
Etioopias ja ehk ka Sudaanis.
Kahjuks ei jõua me rääkida Põhja-Sudaanist ja Etioopiast,
kuigi meie külaline on ka endine Lõuna-Sudaani saadik.
Suursaadik Mazel, kuna saateaeg on lõppemas -
mida võime oodata president Sisi uuelt ametiajalt?
Millele ta keskendub ja kas saab väljakutsetega hakkama?
Tal on kaks väljakutset.
Olulisim on majandus,
kuid kahjuks peab ta tegelema
islamistide mässuga Siinail.
Ta on andnud kõik ja teeb palju.
Ta on toonud Siinaile palju vägesid,
jalaväge, lennukeid ja helikoptereid,
et püüda nüüd valimiste eel võidu muljet luua.
Viimase statistika järgi on tulemused head.
Tapetud on 60 - 70 terroristi ja vahistatud ca 130.
Hävitatud on ca 150 terroristide keskust.
Võitlus kestab.
Majanduse poolel on ta teinud head tööd,
arvestades Egiptuse tingimustega.
Seda ei suutnud Sadat ega Mubarak.
Alles viimastel aastatel on midagi ära tehtud.
Ta on vähemalt mingi au ära teeninud.
Tema olulism ülesanne on tugevdada koalitsiooni
saudide, Emiraatide,
Iisraeli ja Jordaaniaga.
Ta püüab muuta ka Trumpi valitsust
Lähis-Idas aktiivsemaks.
Süürias ja Liibüas toetub ta edaspidigi Venemaale.
Ta koondab koalitsiooni,
et saada hakkama oma kahe suurima väljakutsega,
milleks on julgeolek ja majandus.
Esmalt peab ta võitma valimised,
kui mitte esimeses voorus, siis teises.
Tõsiselt öeldes on kahetsusväärne,
et mõned Washingtonis on endiselt Sisi aitamise vastu
inimõiguste ja demokraatia nimel,
võimalik et vabariiklasest senaatori John McCaini juhtimisel.
Seadus ju nõuab osa abi külmutamist,
kuni välisminister võib kinnitada,
et protsess paraneb.
Iisrael teeb oma parima Egiptuse eest seismisel,
et Sisi saaks kõik hädavajaliku abi.
Kui mitte, pöörduvad pilgud Moskva ja Pekingi poole.
Aitäh, suursaadik Mazel, hr Oren ja dr Koren!
Aitäh, head vaatajad! Järgmise korrani!
Nägite äsja Jeruusalemma Stuudiot.
TV7 Jeruusalemma tööd saab toetada helistades Eesti annetustelefonil
900 1777 (kõne hind 7 euri)
või ekraanilolevate kanalite kaudu.
Annetada saab ka PayPali kaudu.
Lisainfo: www.tv7.ee
Tõlge: Monika Jaaguri