Tervetuloa Jerusalem studioon!
Israel ja Iran ovat olleet vihollisia -
vuodesta 1979 lähtien, -
jolloin Iranin vallankumous lopetti vuosia kestäneen ystävyyden.
Johtavatko viime viikonlopun tapahtumat Israelin ja Iranin sotaan?
Tästä keskustelevat -
tohtori Eldad Pardo Impact SE:stä ja Heprealaisesta yliopistosta, -
analyytikkomme Amir Oren, -
Meir Javedanfar IDC Hertzliasta -
ja tohtori Eitan Shamir, -
Begin-Sadat-keskuksen tutkija Bar Ilanin yliopistosta.
Herra Oren, mitä on tapahtunut?
Lauantaiaamun näytelmässä oli kolme näytöstä ja kolme esiintyjää.
Ensin Israeliin laukaistiin -
iranilainen lennokki, -
ja Israel torjui sen.
Toinen näytös oli se, -
että Israel iski lennokin ohjausyksikköön.
Yksi Israelin hävittäjistä ammuttiin alas, -
mikä johti kolmanteen näytökseen, -
Israelin iskuun iranilaisiin ja syyrialaisiin ilmatorjuntayksikköihin -
ja komentobunkkereihin.
Kolme esiintyjää olivat siis Iran, Syyria ja Israel.
Tapaus aiheutti paljon kiihtymystä, -
varsinkin koska Israelissa kuultiin ilmahälytyksiä, -
vaikka raketteja ei ammuttu Israeliin.
Tilanne saatiin kuitenkin haltuun.
Se kesti nelisen tuntia, noin 5.30―9.30.
Aika näyttää, onko kyse yksittäis- tapauksesta vai pitkästä operaatiosta.
Tohtori Pardo, millainen merkitys sillä on, -
että Iran loukkasi Israelin ilmatilaa miehittämättömällä lentokoneella, -
joka oli Israelin armeijan mukaan iranilaisten ohjauksessa.
Oliko se viesti Israelille, vai jotain enemmänkin?
On epäselvää, mitä lennokissa oli, -
ja oliko se sotilaallinen vai ei.
Mutta jos mietitään sitä viestin kannalta, -
niin Israelhan on ottanut hyvin aggressiivisen kannan -
Hizbollahin valmiuksien vahvistamiseen -
ja siihen, että Syyriasta on tulossa Iranin sotilaallinen tukikohta.
Israelilla on huonoja kokemuksia siitä, -
että se on antanut Hizbollahin varustautua Libanonissa, -
ja sama koskee Hamasia.
Jopa jom kippur -sotaa edeltävässä näännytyssodassa -
Israel antoi Egyptin viedä ohjuksia Suezin kanavalle asti, -
ja se oli virhe, jota Israel ei halua toistaa.
Israel on siis valmis sotaan.
Iran ja Hizbollah tuskin tahtovat nyt sotaa.
Ne yrittävät lujittaa asemiaan mahdollisimman paljon, -
mutta tiettyyn rajaan asti, koska sota ei ole niiden etujen mukainen.
Herra Javedanfar, mikä on näkemyksenne tilanteesta?
Vain yksi asia voi estää Irania rakentamasta tukikohtaa Syyriaan.
Teheranissa syntyneenä olen siitä hyvin surullinen.
Se on sota Israelin ja Iranin välillä.
Kukaan ei pysty suostuttelemaan Irania luopumaan aikeistaan.
Syyria on iranilaisille menestystarina.
Me israelilaiset kauhistelemme sen hintaa, -
mutta ei se Iranille ole paljon.
Mitä on kymmenen miljardia dollaria, -
kun Iranin ja Irakin sodassa -
400 000 iranilaista kaatui -
ja 300 000 loukkaantui, -
ja se maksoi 500 miljardia dollaria, eivätkä he päässeet edes Basraan!
Nyt noin 2000 iranilaista on kuollut, ja hinta on 10 miljardia dollaria.
Se on vain murto-osa, -
ja silti iranilaiset ovat Syyriassa, Irakissa, Jemenissä ja Libanonissa.
Kukapa heidät saisi vetäytymään? Saisiko Putin?
Iranin vallankumoukselliset ovat menestyneet niin hyvin, -
ettei kukaan Iranin sisällä eikä ulkopuolella saa heitä -
luopumaan tukikohtien rakentamisesta Syyriaan Israelia vastaan.
Putin on ainut toivomme, ja se on vähän, -
kaikella kunnioituksella Venäjä-suhdettamme kohtaan.
Pelkään, että vain sota kääntää Iranin pään.
Tohtori Shamir, oletteko samaa mieltä?
Yleisesti ottaen olen.
Iran on rakentanut valmiuksiaan Syyriaan menestyksekkäästi.
Iranilaisten ei tarvinnut taistella itse kovinkaan paljon.
Muut taistelivat heidän puolestaan, -
irakilaiset šiiaryhmät, Hizbollah -
ja eri maista tulleet vapaaehtoiset.
Se ei tosiaankaan tullut Iranille kovin kalliiksi.
Iran toteuttaa pitkän tähtäimen suunnitelmaansa -
rakentaa operatiivinen tukikohta Israelin rajalle -
ja tie Teheranista Välimerelle ja Israeliin asti.
Sitä kautta he voivat kuljettaa kaiken tarvitsemansa.
Valmistelut ovat kuitenkin vielä kesken, -
ja siksi sota ei nyt kannata.
Siksi ihmetyttääkin, miksi he laukaisivat lennokin.
Tilanteen tekee vaarallisemmaksi se, -
että Trump saattaa perua Iran-sopimuksen 12. toukokuuta.
Se ajaisi meidät lähemmäs sotaa.
Sopimuksen kumoaminen ei muuta Iranin toimintaa Syyriassa.
Iran saattaisi vähentää yhteistyötään IAEA:n kanssa, -
jolloin vaarana ei ole vain Iranin läsnäolo rajoillamme, -
vaan myös ydinasevalmiudet.
Keskustelemme siitä myöhemmin.
Iranin presidentti Hassan Ruhani piti kaksi puhetta -
lauantain tapahtumien jälkeen.
Ensimmäisessä hän julisti suurin sanoin, -
ettei Iran anna minkään "naapurimaan" estää aikeitaan.
Hän ei suoraan maininnut Israelia, mutta viittasi siihen selvästi.
Sunnuntaina hän sanoi, että Israel ja Yhdysvallat ovat epäonnistuneet -
yrittäessään puuttua Lähi-idän asioihin, -
ja Libanon, Syyria, Jemen ja Irak ovat torjuneet menestyksekkäästi -
tämän "lännen salajuonen".
Salaileeko hän Iranille aiheutuneita vahinkoja, -
vai onko Iranin laajentumispolitiikka todella niin menestyksekästä?
Meir osaisi kertoa siitä paremmin, -
mutta tämä näyttää peitellyltä iskulta -
Ruhanin sisäpoliittista vastustajaa Qassem Suleimania vastaan.
Hänen sanansa eivät siis välttämättä olleet tarkoitettuja ulkomaille, -
vaan sisäiseen peliin.
Tähän liittyy kaksi Israelin strategista periaatetta.
Ne ovat ennakointi ja punaiset rajat.
Israel on perinteisesti iskenyt ennalta vain massatuhoaseisiin, -
Irakin tai Syyrian ydinreaktoreihin.
Israel ei yleensä estä tavanomaista asevarustelua.
Toinen termi on "punaiset rajat".
1970-luvulla, kun Syyria meni väliin Libanonin sisällissotaan, -
Israel veti punaisen rajan, -
jonka eteläpuolelle Syyria ei saanut sijoittaa aseita.
Nytkin Israel viestii Iranille, ettei se iske sitä vastaan ennalta.
Entä jos lennokki olisi ollut täynnä räjähteitä?
Olisiko Israel torjunut sen jo laukaisualustalla -
ottamatta sitä riskiä, -
että se olisi tappanut joukoittain ihmisiä jalkapallostadionilla?
Israel ei kuitenkaan tehnyt mitään oikeudellisesti arveluttavaa.
Israel odotti, että lennokki tulisi Israelin ilmatilaan, -
samoin kuin se odottaa, että Gazan tunnelit ulottuvat Israelin puolelle, -
ja vasta sitten se tuhoaa ne.
Samalla Israel viestii maailmalle ja Iranille, -
ettei se anna heidän tulla lähemmäs kuin 40 kilometriä.
Tämän rajan esikuntapäällikkö Eizenkot mainitsi kerran.
Israel ei kuitenkaan aja Irania pois Syyriasta.
Se tulisi liian kalliiksi.
Mutta Israel ei salli Iranin aggressiota.
Palatakseni Ruhanin puheeseen, -
ja myös Khamenein eiliseen puheeseen, -
niin Ruhani sanoi, että Iran on kiinnostunut -
toisestakin ydinsopimuksen kaltaisesta sopimuksesta, -
joka ratkaisisi Iranin ongelmat Lähi-idän ja maailman kanssa.
Ydinsopimus toimisi sen esikuvana.
Yhdysvaltojen painostus siis toimii ainakin osittain.
Ainakin osa Teheranin vaikuttajista on sitä mieltä, -
että Iranin on harkittava uudelleen toimintaansa Lähi-idässä, -
ohjuskysymystä ja kansainvälistä terrorismia.
Lisäksi Khamenei sanoi, ettei Iran lähetä ohjuksia Jemeniin.
Tapauksen uutisointi Iranissa oli myös verrattain hillittyä.
Tulkitsen sen niin, -
että USA:n paljastettua Iranin ohjusviennin Jemeniin -
ja Israelin paljastettua iranilaiskoneen tulon ilmatilaansa -
huomio on kääntynyt Iranin toimintaan Lähi-idässä.
Sisäisten ongelmien takia, ja varsinkin mielenosoitusten jälkeen, -
Iranin vallankumoukselliset ovat vakuuttaneet, -
ettei heitä kiinnosta imperialismi Lähi-idässä.
Ehkä iranilaiset siis harkitsevat asioita uudelleen -
ja kiistelevät niistä.
Hallinnon sisällä käydään köydenvetoa.
Tarvitaan kovempaa painostusta Irania kohtaan.
Vallankumouskaartin suunnitteluhuoneessa, -
jossa päätetään Iranin toiminnasta Syyriassa, -
tuskin kysellään Ruhanin mielipiteitä.
Neuvoisin heitä pelkäämään enemmän Israelin vaikutusvaltaa -
kuin ilmavoimia.
Tämän tapauksen seurauksena -
Israel voi saada aikaan lisää pakotteita Irania vastaan.
Se vahingoittaisi Irania enemmän kuin Israelin täsmäiskut Syyriaan, -
jossa on paljon afgaaneja, joista Iran ei välitä vähääkään.
Iran kouluttaa heidät kuukaudessa.
Israelissa siinä vaiheessa ei päästetä lähellekään rintamaa.
Myös pakistanilaiset ja irakilaiset sotivat Iranin puolesta.
Eivät Israelin iskut iranilaisia vahingoita!
Ruhani ja muut iranilaiset pelkäävät Iranin eristyneisyyden syvenemistä.
Ruhani sanoi hyödyntävänsä Isisiä neuvotteluissa.
Näin hän sanoi ydinsopimuksenkin jälkeen.
Obama lähetti ajatollah Ali Khameneille kolme kirjettä, -
joissa hän ehdotti yhteistyötä Isisiä vastaan.
Khamenei kieltäytyi.
Siitä ei siis tule mitään.
Sitä paitsi Trump uhkaa hylätä ydinsopimuksen, jota Iran noudattaa.
Miksi Iran tekisi yhteistyötä USA:n kanssa?
Ihmiset eivät tajuakaan, -
miten paljon Trump tekee vahinkoa Israelin eduille -
vaarantaessaan sopimuksen, -
jolla Iran on saatu tekemään sitä mitä tahdomme -
Iranin omilla rahoilla.
Nehän eivät ole meidän rahojamme, vaan jäädytettyjä iranilaisvaroja.
Nyt puhutaan raukeamislausekkeesta, -
mutta Iranin tarkastuksille ei ole raukeamislauseketta.
Iran kuuluu lisäprotokollaan. Se on IAEA:n tarkastetuin maa.
Iranin kovan linjan väki ihmettelee, -
miksi Trump uhkailee heitä, vaikka he tekevät kaikkensa.
Miksi he suostuisivat enää mihinkään?
Nyt USA rakentaa uutta liittoumaa Isisin vastaisen liittouman tilalle.
Sekin on nyt vaarassa.
Irakissa on 5000 amerikkalaista, jotka voivat joutua iskujen kohteeksi.
Tämä projekti jatkuu edelleen.
Iranilaisten ei kannata vaarantaa sitä.
Sen vaarantaisivat jännitteet Venäjän kanssa, -
amerikkalaisten voimistuva väliintulo -
tai Israelin suuri ennakoiva isku, joka johtaisi sotaan -
ja sekoittaisi pakan täysin.
Tärkeintä Iranille on siis jatkaa alkamaansa työtä, -
jotta he olisivat valmiita määräajassa.
Lisäisin keskusteluun Venäjän.
Putinilla on ilmeisesti eniten sananvaltaa Syyriassa.
Latakian meritukikohta ja Khmeimimin lentotukikohta -
antavat hänelle vaikutusvaltaa Syyrian operaatioissa -
ja myös iranilaisten toiminnassa Syyriassa.
Iran ei voi levittäytyä siellä ilman Putinin suostumusta.
Sillä on myös kansainvälistä merkitystä.
Pääministeri Netanjahu tapasi Putinin hiljattain -
puhuakseen Iranin haitallisuudesta Syyrian vakaudelle -
ja sen aiheuttamista haasteista Israelille.
Se pakottaa Israelin reagoimaan, -
mikä merkitsee Jerusalemin kannalta epäonnistumista.
Uskooko Venäjä, -
että viime viikonlopun tapahtumat muuttavat tilanteen -
Venäjän etujen kannalta huonoon suuntaan?
Käytännön syistä Syyria on toistaiseksi jaettu -
neljään vaikutusalueeseen.
Pohjoisessa on Turkin alue, -
Eufratin itäpuolella amerikkalaisten alue, -
Jordanian ja amerikkalaisten alue etelässä Jordanian rajalla, -
sekä läntinen rannikkoalue venäläistukikohtineen -
ja Damaskos, -
sillä Venäjä on kiinnostunut Assadin hallinnon selviytymisestä, -
vaikka ei välttämättä itse Assadista.
Mikä tahansa, joka uhkaa tätä järjestelyä, vaarantaa Venäjän edut.
Missä Iran sitten on?
Jos Iranin ja Israelin kahakointi uhkaa Venäjän etuja, -
Venäjä yrittää rauhoitella niitä.
Putin onkin saanut hillittyä tilannetta.
Heti kun hän meni väliin, operaatio loppui.
Saatte pian vastata, mutta ensin tohtori Pardo?
Kun Assadin hallinto ja itse syyrialaiset -
yrittävät saada aikaan sovintoa, -
iranilaisten läsnäolosta on haittaa.
Iranilaiset ovat linnoittautuneet sinne ja vaikuttaneet sodan kulkuun, -
mutta syyrialaisten strategia on turvata itsenäisyytensä -
Venäjän avulla.
Se muistuttaa hieman Irakin tilannetta.
Edessä on ankara kamppailu, -
koska Venäjä ei halua iranilaisten jäävän sinne pitkäksi aikaa, -
eivät myöskään syyrialaiset.
Iranilaiset haalivat maita ja puskevat ihmisiä ulos.
Syyria on kuitenkin sunnimaa.
Eivät he voi jäädä sinne iäksi.
Pelissä on myös Turkki, kurdit, Israel ja Jordania.
Ei siitä tule Iranille helppoa.
Iranilaiset ovat kyllä ovelia, mutta he ovat käyneet tarpeettomiksi.
Herra Javedanfar, vastaisitteko herra Orenin kommenttiin?
Eräs Kremlin viranomainen kertoi minulle, -
että jos iranilaiset vaarantavat Venäjän elintärkeät edut, -
määrittelemättä niitä etuja tarkemmin, -
Moskova reagoi Iranin toimintaan ankarasti.
Se voi siinä tapauksessa jopa kallistua Israelin puolelle.
Minun on vaikea uskoa tuota Kremlin viranomaista.
Iranilaisjoukot taistelevat kentällä -
venäläisten puolesta.
Ei Venäjä voi yhtäkkiä hylätä -
niitä šiioja, -
joiden puolesta tuhannet venäläissotilaat työskentelevät.
Iranillakin on tärkeä vaikutusalueensa.
Ensinnäkin Iranin hegemonia.
Šaahin aikaan Iranilla oli meritukikohta Mauritiuksella!
Iran ei pidä itseään vain valtiona, vaan kokonaisena sivilisaationa.
Iranilla on myös taloudellisia intressejä.
Se on investoinut paljon Syyriaan jo ennen sisällissotaa.
Sodan jälkeen se on saanut syyrialaisilta luvan -
öljyputken rakentamiselle Iranista Irakin kautta Syyriaan.
Siten Iran voi viedä kaasua ja öljyä Syyrian kautta.
Siitä Iran pitää kiinni.
Vaikka Syyria olisi jaettu vaikutusalueisiin, -
Iran haluaa päästä niille alueille, -
jotta se voi siirtää taistelijoita, kuljettaa öljyä ja kaasua -
ja rakentaa talousprojektejaan.
Vaikka haluaisinkin Iranin lähtevän Syyriasta, -
niin miten ihmeessä Bashar al-Assadin muka saisi -
potkaisemaan iranilaiset ulos?
Hän on heille velkaa olemassaolonsa!
Iranilaiset puolustivat häntä jo kauan ennen venäläisten tuloa.
Monet iranilaisetkin kritisoivat sitä, että Iranin hallinto tuki Assadia.
Assad ei voi millään suostua siihen, joten Iranin uhkaan on varauduttava.
Yhdyn tähän analyysiin.
Iranilla on kuitenkin vakavia sisäisiä rakenteellisia ongelmia.
Siksi pakotteet ovatkin sille suurin uhka.
Tarkoitan vain, -
että Iranilla on suuria vaikeuksia -
strategisten tavoitteidensa ajamisessa.
Maassa on paljon jännitteitä.
Eivät iranilaiset niin kaikkivoipia ole.
Ette te tosin niin väittänytkään.
Mutta vaikka he tavoittelevat suuria, heillä on vakavia ongelmia.
Šaahi kaatui juuri siksi, että hän keskittyi Iranin suurvaltahaaveisiin.
Mutta tämä on tullut Iranille halvaksi.
Aika on vähissä.
Herra Oren, vastaisitteko edelliseen kommenttiin?
Syyrian tulevaisuudesta päätetään -
lähikuukausina Sotšissa -
ja varsinkin Genevessä.
Amerikkalaiset ja venäläiset kilpailevat siitä saatavasta kunniasta.
Syyrian poliittisesta tulevaisuudesta tehdään jossain vaiheessa sopimus.
Bashar al-Assadilla ei välttämättä ole siinä osuutta.
Jos sopimukseen kuuluu kaikkien ulkomaisten joukkojen poistuminen, -
iranilaisilla ja Hizbollahilla ei ole siellä legitimiteettiä.
Israel muistutti lauantaina muita osapuolia siitä, -
että Israelkin on otettava huomioon, -
vaikkei se olekaan Sotšissa eikä Genevessä.
Iranin imperialismista ja geopolitiikasta sanoisin, -
että šaahi teki yhteistyötä Lähi-idän maiden kanssa, -
kun taas Iran pyrkii heikentämään muita maita.
Šaahi ajoi Egyptiä ja Israelia rauhansopimukseen, -
luovutti maita Bahrainille -
ja tuki kurdeja, mutta petti heidät vuonna 1975.
Iran toki ansaitsee tärkeän paikkansa Lähi-idässä, -
mutta imperialistisena toimijana sen on muutettava toimintatapojaan.
Tohtori Shamir?
Yksi Iranin tavoite on Israelin tuhoaminen.
Se tekee kaikkensa sen toteuttamiseksi.
Heillä on aikaa ja kärsivällisyyttä.
Konflikti siis jatkuu Iranin vahvistaessa läsnäoloaan rajalla.
Loppukommentti teiltä, herra Javedanfar?
Kertoisitteko myös Iranin kuivuudesta?
Kuivuus on Iranille eksistentiaalinen uhka.
Teherankin on vaarassa.
Jos Sotšissa päätetään, -
että ulkomaalaisten joukkojen on lähdettävä, -
mahtaako Iran totella Venäjää?
Herra Oren, onko edessä sota?
Vakavia yhteenottoja kyllä, -
mutta aiemminkin niitä on ollut, vaikka niistä ei ole puhuttu.
Ehkä tämä on herätyshuuto, -
jonka jälkeen konflikti painuu takaisin varjoihin.
Kiitos, tohtori Pardo, herra Oren, herra Javedanfar ja tohtori Shamir!
Kiitos katsojillekin, näkemiin tiistaihin!
Olet juuri katsonut Jerusalem studio -ohjelman.
Mikäli ohjelma oli sinusta antoisa, voit tukea Heaven TV7 Jerusalemia.
Soita 0600-10177 tai käytä ruudun viitenumeroa.
Lahjoittaa voi myös PayPalin kautta.
Lahjoituksesi mahdollistaa Jerusalem studion.
Suomennos: Hannele Lehtoranta