Tere tulemast Jeruusalemma Stuudiosse!
Saudi Araabias on käimas
sise- ja välispoliitiliste muutuste ajajärk.
Viimastest arengutest vestlevad
Paula Slier, Russia Today Lähis-Ida toimetuse juht,
TV7 analüütik Amir Oren
ja dr Nir Boms Tel Avivi Ülikoolist.
Hr Oren, rääkige Saudi Araabia hetkeolukorrast.
Viimase saja aasta vältel
on saudide dünastia püsinud võimul
tänu oma konservatiivsusele
ja kindla peale mängimisele,
sh ka raha maksmisega seda ähvardavatele rühmitustele.
Mõne aasta eest päris kuningas Salman võimu Abdullah'lt.
Salman on värskeim ibn Saudi dünastia troonipärija.
On kasvanud tema poja Muhammad bin Salmani võim.
Sellest peale on kuningriik olnud muutustekeerises.
Naistele on uusi õigusi antud
ja välispoliitikas on tehtud julgeid samme
näiteks Jeemeni ja Qatari suhtes.
Saudi Araabiat tasub seega 2018. a jälgida.
Lähis-Ida on siirdumas ISISe järgsesse aega.
Esile tõuseb regionaalne rivaalitsemine.
Saudide suurim rivaal on Iraan.
Riikidel on kokkupõrkeid
Lähis-Ida paljudes käepikendussõdades
Liibanonis, Jeemenis ja Süürias.
Paljud maad valivad pooli.
Saudide poliitikat suunab paljuski see,
et nad püüavad peatada Iraani mõjuvõimu kasvu Lähis-Idas.
Saudide välisminister
rääkis sellest eelmine nädal Davoses.
Ta rääkis "valguse teerajast" ja "pimeduse teerajast".
Saudid esindavad valgust, kes on vastamisi kurja Iraani impeeriumiga.
Ta põhjendas oma väiteid Lähis-Ida tegelikkusega,
sellega, mida Iraan Lähis-Idas teeb:
Hezbollah, Jeemen, Süüria ja terrorism.
Saudid püüavad teda peatada ja olla "ajaloo õigel poolel".
Nad teavad siiski, et sellest ei piisa.
Nad peavad avama ja reformima oma ühiskonda
ning tegelema siseväljakutsetega,
mis on seotud radikaliseerumise ja konservatiivsete elementidega.
Nendel asjadel tahabki kroonprints sarvist haarata.
Aga kas Saudi Araabiat saab iseloomustada
üksnes Iraani-vastase leeri juhina?
Mängus on ka teised jõud.
Kaks kolmandikku Saudi Araabia rahvastikust on alla 25-aastased.
Küsimus on muidugi ka šiiitide ja sunniitide vaenus.
Saudid on sunniidid ja iraanlased šiiidid.
Saudi Araabia ida- ja lõunaosades on jõude,
kes võivad Saudi Araabia lõhki rebida.
Jeemeniga piirnevate alade tõttu sekkusid saudid Jeemeni kriisi.
Nad kardavad, et nood Saudi Araabia hõimud,
kes on etniliselt või usuliselt houthidele lähemal,
ühinevad houthi mässulistega.
Lisaks mõjutab olukorda ka naftahinna kõikumine.
Selles on nähtud dramaatilisi pöördeid.
Saudi Araabia on olnud Kanada järel
USA suuruselt teine naftatarnija.
Nüüd on ta alles neljas.
Ameeriklased on pooldanud Iraaki.
Saudid tahavad tõsta nafta hinda ja vähendavad seepärast tootmist,
kuid ameeriklased ei taha neist sõltuda.
Kuigi Trump alustas oma ametiaega visiidiga Saudi Araabiasse ...
Kas see pole seotud ka sellega,
et kroonprints tahab mitmekesistada Saudi Araabia majandust?
Jah, aga ligi kuu aega tagasi, 2017. a detsembris,
mõistsid president Trump ja välisminister Tillerson hukka
Saudi Araabia käitumise Qatari suhtes.
Saudid ei nõustunud Qatari suhtes kompromisse tegema
ega lõpetama Pärsia lahe kriisi.
Ütlesite, et saudid tahavad olla "ajaloo õigel poolel".
Ma ei tea täpselt, mida see tähendab.
Minu meelest tahavad nad vaid tagada saudide soo võimule jäämise.
Siseväljakutsed, naftahinnad ja majanduspürgimused ...
Vaatajatel on hea teada,
et Saudi dünastia koosneb rohkem kui 30 000 isikust
ja see on saudide monarhias oluline jõud.
Kroonprintsil on kaks väljakutset.
Sisepoliitiliselt peab ta oma positsioone kindlustama.
Ta on võidelnud korruptsiooni vastu.
Samas on ta vabanenud võistlejatest
ja saanud Saudi Araabia eraomandi allikad parema kontrolli alla.
Iraani meeleavalduste taga oli majanduslik rahulolematus.
Seda võib juhtuda ka Saudi Araabias.
Kroonprints peab olukorra kontrolli alla saama.
Ta on üheaegselt nii populaarne kui ebapopulaarne.
Kroonprints Muhammad Bin Salman
on üks ajastu dünaamilisemaid juhte.
Ta on noor ja trendikas.
Tal on luksusjahte ja tema kodu on maailma kalleimate seas.
Saudi printsil on eriline positsioon.
Saudi Araabia probleem on, et see on liiga rikas maa.
Mõned selle tuhandetest printsidest on rikkamad
kui mõned Lähis-Ida riigid.
Saudi Araabia mõjuvõim liigub vahel teisiti
kui kuningas seda tahaks.
Neil on kasutada nii palju raha,
et nad võivad ülal pidada isiklikku sõjaväge
ja isegi asju, mida kuningas pole toetanud.
Nagu ütlesite, kindlustab uus kroonprints oma positsioone
muuhulgas korruptsiooniga võideldes.
Kuningriigi kassasse on tagastatud ca 100 miljardit dollarit.
Nüüd võib ta neid varasid kontrollida.
Võitlus kestab.
Ritz-Carltonis on endiselt vahi all ca 90 inimest.
Kui see läbi saab, on kroonprintsil võimu üle tugevam haare.
Ta saab sellega sisemist legimiteeti majanduse avamiseks.
Aeg näitab,
kuhu need kaks vastandlikku suunamuutust viivad.
Tema reforme on ka kritiseeritud.
Need näevad uhked välja, kuid kas neil ka praktilist mõju on?
Kroonprints on ehk uuendusmeelne
ja tahab majandust parandada,
kuid võitleb ka oma poliitilise ellujäämise eest.
Jeemeni sõda on tema mainele hävitav olnud.
See on Saudi-Araabiale kalliks läinud.
Samas on langenud nafta hind.
Räägitakse Saudi Araabia 1,3 miljardi dollari suurusest abist
humanitaartööks Jeemenis.
Selle taustal on Jeemeni mereblokaad,
millele USA humanitaarkriisi tõttu vastu on.
Seni kui võimul on kuningas Salman,
tegutseb Muhammad Bin Salman tema kaitse all.
Kui kuningas enne surma trooni Muhammadile ei loovuta,
pole kuidagi kindel,
et teised printsid tegevusetult kõrvalt vaatavad,
kuidas Muhammad pärib võimu, hüpates üle terve põlvkonna.
Mis ta veel siis teeb, kui kõik võim talle kuulub?
Nägime juba, kuidas ta käitus Liibanoni peaministri Saad al-Hariri
ja palestiinlasest miljardäri al-Masri, Arab Banki juhiga.
Nemadki kutsuti Ritz-Carltonisse.
See on kindlasti maailma mugavaim vangla!
Muhammad Bin Salman võib näida paljutõotavana,
kuid ta on ka oht.
Olen nõus.
See ületab mitmeski mõttes
Saudi Araabia vanad tegevusmeetodid.
Olukord on kaootiline ja raskesti prognoositav.
Tundub, et elame ettearvamatute juhtide ajastul.
Tahaksin siiski perspektiivi laiendada
ja juhtida tähelepanu ka saudide vahendatud sõnumile.
Saudi Araabia esindajate kõned Davoses
ning arutelud moderniseerimisest ja reformidest
on ehk tähtsamad kui see,
kes lõpuks võimu pärib ja kes sisepoliitilise mängu võidab.
Naiste sõiduõigus ja kultuurisektori uuendused,
kõik see uus avatus,
isegi kui see on osaliselt sümboolne, on see tagasipöördumatu.
See räägib moderniseerimisvajadusest.
Visioon 2030 juurde käib riigi naftasõltuvuse vähendamine,
majanduse moderniseerimine, võõrtööliste hulga piiramine,
naiste haridustaseme parandamine
ning suurem osalus ärielus ja üldse ühiskonnas.
Need on alternatiivsed väärtused
vanameelsete moslemiringkondade ja Iraani pakutud väärtustele.
Neid toovad saudid nüüd kroonprintsi juhtimisel esile.
Neist vesteldakse kindlasti tulevikuski.
Seda ei saa lahutada Saudi Araabia ja Iraani võitlusest Lähis-Idas.
Kroonprints on seganud riigi sügavale Jeemeni sõtta.
Saudid on Süürias kaotusseisus
ja Liibanonis toimus mainitud intsident.
Trumpi valitsuse toetus julgustab Saudi Araabiat
käepikendussõtta Iraani vastu.
See võib ohustada Lähis-Ida tasakaalu.
Need kõik on omavahel seotud.
Mõtlesin siiski, et osa sellest arengust on tagasipöördumatu.
Uuendustel on suur mõju,
kuna paljud riigid, eriti Pärsia lahel, matkivad saude.
Lähis-Ida ja araabiamaailma arvamusküsitlustes
on parimad reitingud Saudi Araabial ja Araabia Ühendemiraatidel.
Neid imetletakse ja matkitakse.
Saudid tahavad seda positsiooni säilitada.
Seepärast peavad nad oma maad muutma ja moderniseerima
ning ka konsolideerima.
Muhammad Bin Salman oli varem kaitseministriks.
Ta tegi oma eelkäijatest julgemaid samme
ja näitas Saudi Araabia uut auahnust
tõusta Lähis-Ida juhtivaks jõuks Iraani vastu.
Viimastel kuudel näib Saudi Araabia olevat siiski kaotusseisus
Liibanonis, Süürias ja Iraagis.
Milline mõju on sel Saudi Araabia välispoliitikale?
Kas ta püüab Iraanile veelgi kiivamalt vastu hakata?
Kui võtame võrdluseks Obama valitsuse poliitika, märkame,
et vastupidiselt arvatule,
jätkab USA Iraani suhtes üsna samas suunas
ning seepärast ka USA ja saudide suhtes.
Nii Obama kui Trump on avaldanud vastuseisu
Iraani tuumarelvapürgimustele.
Nad mõistavad ka seda,
et kui Iraanist saab tuumariik, jõuab sinna ka Saudi Araabia.
Kas Trumpi valitsuse mõtlemine ei põhine mitte
välisministri ja kaitseministri saudi sidemetele
nende varasemate ülesannete ajast?
Seda küll,
aga Tillersonilt võiks oodata veelgi suuremat saudi-meelsust.
Ta on Trumpi nõukogudes ehk vähim saudimeelne.
Saudi Araabia on alati olnud rahanduses hiiglane,
kuid sõjaliselt kääbus.
Käepikendussõda on alati olnud saudide sõdimismeetod.
Ta kasutab võõrleegione, ntks USA armeed
või teisi riike, kes oma vägesid saudidele appi saadavad.
Seni on vaid araabiamaad tunginud oma naabermaadesse,
mitte Iraan.
Iraak ründas Kuveiti, ähvardades Saudi Araabiat.
Iraan on selle asemel ettevaatlik olnud.
Revolutsioonikaarti Qudsi väed sõdivad küll Iraagis ja Süürias,
kuid Iraan pole saatnud sinna
oma õhujõude, maavägesid ega laevastikku.
Mitmes mõttes saudid liialdavad Iraani-ohuga.
See muidugi aitab saudidel esineda Pärsia lahe valvuritena
ja Lähis-Ida päästjana.
Saudi-Araabia liigub enamjaolt Trumpi valitsusega joondudes,
kuid väike tagasilöök tuli,
kui Trumpi valitsus kritiseeris Jeemeni blokaadi.
Saudid lubasid blokaadi lõpetada,
kuid seni on nad siiski saanud Jeemenis täiesti vabalt tegutseda.
Saudid pettusid ka Trumpi Jeruusalemma-avalduses.
Selle üle spekuleeritakse, kas neile teatati ette või mitte.
Saudid lähenevad siiski selgelt USA valitsusele
ning on välispoliitiliselt julgemad ja aktiivsemad.
Kõik sõltub siiski USA ettearvamatust valitsusest.
Ka selles nad pigem joonduvad.
Mõlemad tegutsevad spontaanselt
otsides muutuvates oludes oma strateegiat.
Nad teevad otsuseid pöördepunktis ja mõtlevad nende hinnale hiljem.
Kroonprintsil ja Trumpil on seega palju ühist.
Juhiksin tähelepanu ühele asjale, mida mainis hr Oren.
Saudid liialdavad muidugi meeleldi Iraani-ohuga,
kui Iraan on siiski saatnud oma armee rünnakule.
Iraan on saatnud Süüriasse ja mujale palju vägesid, ka kindraleid.
See oli üks neist asjadest, mille vastu meeleavaldustel protestiti.
Iraanlased kutsuti sinna.
On üks asi aidata Assadit,
kui rünnata teise riiki tolle tahte vastaselt.
Iraani oht lähtub Obama aegadest,
kui USA taandus piirkonnast.
Saudid mõistavad, et keegi peab ohjad haarama.
See viis karmimate võteteni.
Kas seepärast tegi kuningas Salman
kõigi aegade esimese Moskva-visiidi?
See on kindlasti sellega seotud.
Venemaa on tulnud Lähis-Idas USA asemele
ja selles missioonis on vaja ka sidemeid saudidega.
See oli sõnum ka ameeriklastele.
Kui nad on eemal, peavad saudid mujale pöörduma.
Venemaa on kuulutanud end Iraani ja Saudi Araabia vahel erapooletuks
ning seega parimaks vahendajaks.
Süüria suhtes näivad kõik aktsepteerivat
Assadi võimulejäämist vähemalt esialgu.
Saudid ei nõua enam tema lahkumist.
Nad mõistavad,
et nende toetatud mässulised on kaotanud.
Kulissidetagused arutelud Venemaaga on viinud selleni,
et saudid on mõistnud oma kaotust Süürias.
Alates 1973. naftakriisist
on Riyadhi ja Washingtoni vahel kehtinud vaikiv nõusolek,
et nende suhe on 'nafta relvade eest'.
Saudid müüvad naftat ameeriklastele
ja USA müüb saudidele tipprelvi,
isegi kui see tähendaks konflikti Iisraeli huvigruppidega.
Nüüd on Riyadhis siiski täheldatud,
et Trump pole ainus, kes Washingtonis otsustab.
Senati vabariiklik enamus ei ole saudi-meelne.
Saudi Araabia vastu kantakse palju viha
kuna paljud 9/11 lennukikaaperdajaist olid saudid.
Samuti teatakse,
et saudid maksid väljapressimisraha Hamasile ja al-Qaedale.
Senati väliskomisjoni esimees ütles,
et Saudi Araabia ja Qatari konfliktis
on saudid suuremad süüdlased,
kuna nad on toetanud terrorismi rohkem kui qatarlased.
Senat on blokeerinud paljud valitsuse esitatud relvatehingud.
Saudidel on veel palju tööd USA seadusandjate veenmiseks,
kuigi Iraanist räägitakse veelgi negatiivsemalt.
Dr Boms, viimane kommentaar antud teemal?
Kümne aasta eest
avaldati raamat "Tüdruk Riyadhis".
Selle kirjutas endine saud,
kes põgenes Liibanoni.
See rääkis tegelikust elust nö loori taga,
uue põlvkonna otsingutest teistsuguse elu järele.
Nüüd astub see põlvkond välja ettearvamatul moel.
Selle saadiku eesmärgid on veel hämarad.
Ta on kogenematu ja on teinud vigu,
kuid ta on ellu jäänud.
Seepärast saab sellest sajandist ehk saudide sajand.
Saudi monarhia sisedünaamika tuleb huvitav.
See peegeldub terves Lähis-Idas.
Üks muutuse osa on saudide välispoliitika,
olgu selle sihiks siis vastupanu Iraanile
või saudide mõjuvõimu lisamine.
Aga Iisrael?
Pärast Teist Maailmasõda ja 1948. a Iisraeli sõda
muudeti Lähis-Ida kuningriike vabariikideks.
Egiptuse Faruq ja Iraagi Abd al-Ilah tõugati võimult.
Araabia kevad toimus siiski üksnes vabariikides.
Kolm kuningat -
Jordaania Hussein, Maroko Hassan ja Saudi Araabia kuningad, pääsesid.
Miks Araabia kevad Saudi Araabiast üle hüppas?
Vastuseks on, et see veel jõuab Saudi Araabiasse.
Tuleb mingi järelvärin,
mingisugune uue põlvkonna jõudemonstratsioon.
Kui Muhammad Bin Salman näitab oma juhioskusi,
tõuseb Saudi Araabia oma väljateenitud kohale.
Vastasel juhul variseb see kokku.
Paula Slier, rääkige veel Iisraeli ja saudide suhtest?
Iisraelile on kasulikud head suhted saudidega.
Maadel on ühised eesmärgid Iraani ja terrorismi suhtes,
ning Trump on nad kokku toonud.
Saudidel on siiski veel raske
koostööd Iisraeliga avalikult tunnistada.
See ilmnes siis, kui Trump tunnustas Jeruusalemma Iisraeli pealinnaks.
Saudid ei saa sellist avaldust toetada.
Nad peavad esinema moslemimaailmas al-Aqsa kaitsjana.
Iisraeli valitsus paistab pidavat palestiinlaste küsimust allmärkuseks.
Ta võiks Saudi Araabiaga kokku leppida
ja tegeleda palestiinlaste asjaga möödaminnes.
Ei, see on tõeline komistuskivi ja alles siis, kui see on lahendatud,
võib saudide ja Iisraeli suhe õitsele puhkeda.
Ka siin on asjad muutunud.
Saudid ütlevad: "Lahendame selle probleemi,
olgu pealinnaks Ramallah või Abu Dis."
Toimub asju, mida pole varem nähtud.
Iisraeli ministrid ja peastaabiülem kirjutavad saudi ajalehes
ning paljudel avalikel foorumitel ja veel rohkem mitteavalikel.
Riikide suhetes on uus ajajärk.
Olen nõus. Muidugi ei tohi palestiinlaste konflikti ignoreerida.
Saudid võivad selleski asjas väga kehtestavaks osutuda.
Kuni saudidel on islami usukeskused Mekka ja Medina,
ei hooli nad, kas pealinn on Jedda või Riyadh.
Neile on Jeruusalemm religioosne, mitte poliitiline küsimus.
Aitäh, Paula Slier, Amir Oren ja dr Boms!
Aitäh, head vaatajad! Järgmise korrani!
Nägite äsja Jeruusalemma Stuudiot.
TV7 Jeruusalemma tööd saab toetada helistades Eesti annetustelefonil
900 1777 (kõne hind 7 euri)
või ekraanilolevate kanalite kaudu.
Annetada saab ka PayPali kaudu.
Lisainfo: www.tv7.ee
Tõlge: Monika Jaaguri