Tervetuloa Jerusalem studioon!
USA:n presidentti Trumpin päätöstä -
tunnustaa Jerusalem Israelin pääkaupungiksi -
pidetään Israelissa todellisuuden tunnustamisena.
Maailmalla se on saanut tuomitsevia kannanottoja -
ja nostanut esiin konfliktin ytimen.
Tästä keskustelevat -
Paula Slier, Russia Todayn Lähi-idän toimituksen johtaja, -
analyytikkomme Amir Oren -
ja tohtori Amira Halperin Heprealaisesta yliopistosta.
Herra Oren, esittelisittekö tämän aiheen?
Viimeaikainen historia osoittaa, -
että ensimmäisenä vuotena -
uuden presidentin toimenpiteet -
arabien ja Israelin konfliktissa voivat osoittautua hedelmällisiksi.
Mikäli hän odottaa pidempään, prosessi jumiutuu.
Presidentti Trumpin ensimmäinen vuosi on lopuillaan.
Jos hänellä oli mahdollisuuksia elvyttää rauhanprosessi, -
ne hävisivät joulukuun 6. päivän julistuksessa.
Suurin osa niistä uhkakuvista, joista Trumpia varoiteltiin, -
eivät toteutuneet, -
mutta rauhanprosessin mahdollisuudet on nyt menetetty.
Presidentti Trumpin -
tai hänen lähettämänsä varapresidentti Mike Pencen -
on korvattava palestiinalaisille tämä Israelille annettu etu.
Hyvä näkökohta, ja se kuvaa hyvin israelilaisten tuntoja.
Israelilaiset iloitsevat tietysti Trumpin julistuksesta, -
mutta he ovat huolissaan siitä, -
mitä hän odottaa Israelilta vastineeksi.
"Annoin teille Jerusalemin, mitä te annatte minulle?"
Palestiinalaisalueilla ja Jerusalemissa oli väkivaltaisia mielenosoituksia.
Ne ovat suurilta osin tyyntyneet.
Mielenosoituksia oli maailmallakin.
Asia herättää siis tunteita, mutta vain vähäksi aikaa.
Raivoisa ensireaktio on laantunut.
Asia ei ole enää niin polttava nyt kuukauden kuluttua julistuksesta.
Ensinnäkin puhuisin siitä, mitä tapahtui julistuksen jälkeen.
Trump jatkoi samaa linjaa -
ja puhui palestiinalaishallinnon -
rahoituksen jäädyttämisestä -
ja UNRWA:n rahoituksen leikkauksista, -
jotka vaikeuttaisivat palestiinalaisten elämää.
Niitä rahoja on käytetty -
myös Israelin ja palestiinalaisten yhteistyöhön terrorismia vastaan.
On ongelmallista, -
että Trump näyttää päättäväisesti jatkavan -
Jerusalem-julistuksensa linjaa.
Hän ajaa dramaattisia muutoksia.
Viisi miljoonaa palestiinalaispakolaista elää UNRWA:n huolenpidon varassa.
UNRWA on tukenut heidän koulutustaan ja terveydenhuoltoaan.
Sen rahoituksen leikkaukset merkitsevät suuria muutoksia.
Nähtäväksi jää, miten palestiinalaiset reagoivat -
ja miten rauhanprosessille käy.
Nyt näyttää siltä, etteivät palestiinalaiset halua jatkaa sitä.
Yhdysvalloilla on kuitenkin paljon vaikutusvaltaa.
USA on maksanut UNRWA:lle 350 miljoonaa dollaria vuosittain.
Se on suurimpia UNRWA:n rahoittajia, ellei suurin.
UNRWA toimii Gazan ja Länsirannan lisäksi -
Syyriassa, Libanonissa, Jordaniassa, Egyptissä -
ja muilla alueilla, joissa on paljon palestiinalaisia.
Osaa heistä YK ei edes tunnusta pakolaisiksi, -
vaikka UNRWA heidät tunnustaakin.
Miten USA käyttää vaikutusmahdollisuuksiaan?
Palestiinalaiset ovat julistaneet USA:n puolueelliseksi, -
mutta se näyttää ainoalta mahdolliselta välittäjältä.
Ei sillä välttämättä ole sellaista vaikutusvaltaa.
Loppujen lopuksihan -
palestiinalaisdiasporan hyväksyntä tarvitaan -
Israelin ja palestiinalaisten sopimukselle.
Ei riitä, että Abbas hyväksyy sen Länsirannan puolesta -
Hamasin johtaja Gazan puolesta.
Tarvitaan myös palestiinalaispakolaisten, -
tai heidän jälkeläisensä hyväksyntä, -
niiden jotka asuvat Libanonissa, Syyriassa, Jordaniassa ja muualla.
Asia on joka tapauksessa joskus ratkaistava.
UNRWA:n rahoituksen leikkaaminen ei sitä edistä.
Palestiinalaisten hyvinvointi, varsinkin Gazassa, -
on tärkeää Israelin turvallisuudelle.
Israel ei halua heidän kärsivän, -
vaikka hallituksessa ja hallituspuolueissa on ihmisiä, -
jotka puhuvat heidän rankaisemisestaan -
pidättämällä heidän rahansa, -
joista osa on Israelin heiltä keräämiä veroja.
Pitkällä aikavälillä palestiinalaisten toimeentulo on Israelin etu.
Israel ei voi neuvotella heidän johtajiensa kanssa, -
jos väestö kärsii.
USA:lla ei siis juurikaan ole vaikutusvaltaa.
Trumpilla on kyllä tapana käyttää lompakkoaan.
Meksikoa varten hänellä on muuri, kaikkia muita varten lompakko, -
Natoa, Pakistania ja palestiinalaisia varten.
"Jos ette tee kuten haluan, leikkaan avustustani."
Palestiinalaiset odottavat siinä tapauksessa kolme vuotta -
kunnes Trump ei ole enää presidentti.
Vaikka heidän perheensä näkisivät nälkää?
Toiset maat korvaisivat heidän menettämänsä rahat.
Japani ja Eurooppa tulisivat ehkä apuun.
Kyse on vain muutamasta sadasta miljoonasta dollarista.
Ne ovat jo antaneet paljon enemmän Gazan sotien jälkeen.
Jos siis palestiinalaisia uhataan, muut maat tulevat avuksi.
Ne eivät kuitenkaan pysty välittämään rauhaa, -
koska Israel tarvitsee Yhdysvaltojen hyväksynnän.
Venäjä ja Euroopan unioni eivät voi tulla väliin.
Sen sijaan, että olisivat tuominneet -
palestiinalaisten avustusjärjestöjen rahoituksen jäädyttämisen, -
Lähi-idän maat järjestivät kokouksia keskustellakseen asiasta.
Ne eivät saaneet aikaan minkäänlaista toimintasuunnitelmaa, -
ei myöskään vaihtoehtoisesta rahoituksesta, -
joka olisi ratkaisevan tärkeää palestiinalaisten toimeentulolle.
Keskustelin rajalla mielenosoittajien kanssa.
Palestiinalaiset kertoivat olevansa vihaisia Trumpille, -
mutta myös Abbasille siitä, -
että tämä meni hakemaan rahaa Saudi-Arabiasta.
Kyse on siis myös Lähi-idän maiden dynamiikasta.
Tämä ei sovi tavanomaiseen geopoliittiseen peliin.
Saudi-Arabia, Arabiemiraatit ja Egypti ovat Trumpin liittolaisia -
Irania vastaan.
Trumpin Jerusalem-tunnustus vaikeutti niiden asemaa.
Ne sanovat kotiyleisöilleen sen, mitä täytyy, -
mutta ne eivät halua vieraannuttaa Yhdysvaltoja, -
joka on niiden tärkeä liittolainen.
Ne varmaankin toivovat, -
että Trumpin lausunnon nostattama raivo hiipuisi.
On tyypillistä, että aluksi ihmiset raivostuvat -
ja huolestuvat palestiinalaisten rahoituksesta.
USA:n puolueettomuus on kyseenalaistettu.
Monet ovat sitä mieltä, ettei se koskaan ole puolueeton ollutkaan.
Onko mikään siis muuttunut?
Hyvä kysymys, tohtori Halperin?
Jerusalemin kysymys on vaikea.
Vuonna 1967 -
Jerusalemin pyhät paikat annettiin Jordanian huostaan -
Israelin sijaan.
On totta, että Jerusalem on Israelin pääkaupunki.
Trump tunnusti sen -
kansainvälisen yhteisön kieltäydyttyä pitkään tunnustamasta sitä.
Trump ei kuitenkaan muuttanut status quota.
Hän ei puhunut rajoista eikä alueista.
Se ei muuta sitä, että rajat päätetään neuvotteluissa.
Mainitsitte sisäisistä erimielisyyksistä.
Tietysti tämä aihe jakaa sekä israelilaisia että palestiinalaisia.
Osa israelilaisista kannattaa Trumpin päätöstä leikata rahoitusta.
Osa palestiinalaisista sanoo, -
että Israel poikkeaa muista aluetta hallinneista maista siinä, -
että Israelia ei valtiona haluta sinne.
Toisille palestiinalaisille riittää Itä-Jerusalem.
Osa kannattaa kahden valtion mallia, osa yhtä valtiota.
Jerusalemin kysymyksen ratkaisu on siis vielä kaukana.
Aiemmat presidentit Nixon, Carter ja Clinton ylpeilivät tiedoillaan -
kaikista pikku yksityiskohdista, -
missä rajojen tulisi kulkea ja missä on mikäkin yhteisö.
Trump ylpeilee sillä, ettei hän tiedä yksityiskohtia.
"Te kaikki viisaat ennen minua ette saaneet mitään aikaiseksi.
Tarvitaan uutta ajattelua."
Niinpä hän lähetti Jared Kushnerin ja Jason Greenblattin kuuntelemaan.
He palasivat, ja nyt Trump sanoo, mitä ajattelee.
Ja hän ajattelee, että vuoden 1947 jakopäätös on vanhentunut.
Jerusalemhan jätettiin siitä pois.
Trump sanoo nyt, että Jerusalem on Israelin pääkaupunki.
Hän on kuitenkin sanonut kannattavansa -
valtioiden oikeutta määritellä itse pääkaupunkinsa.
Siitä voidaan päätellä, -
että hänen mielestään myös palestiinalaisvaltio voi päättää, -
että Itä-Jerusalem on sen pääkaupunki.
Hän ei kuitenkaan koordinoinut sitä etukäteen Abbasin kanssa -
eikä viitannut siihen puheessaan, vaan jätti asian avoimeksi.
Kuten sanoitte, Trump ei käytännössä muuttanut Jerusalemin asemaa.
Lausuntoon reagoitiin raivokkaasti, -
mutta Trump sanoi, että päätösvalta jää osapuolille.
Hän sanoi vain tunnustavansa Jerusalemin realiteetit.
Monet niistä maista, jotka äänestivät YK:ssa Trumpin päätöstä vastaan, -
tunnustavat itsekin samat realiteetit.
Israelin parlamentti ja ministeriöt, joiden kanssa ne ovat tekemisissä, -
sijaitsevat Länsi-Jerusalemissa.
Venäjä antoi saman julistuksen viime vuoden huhtikuussa.
Erona oli vain se, että Moskova erotteli Länsi- ja Itä-Jerusalemin.
Trump ei tehnyt eroa niiden välille.
Neuvottelujen lopullinen tavoite ei näyttänyt kiinnostavan niitä johtajia, -
jotka tuomitsivat tämän päätöksen.
Turkki johti tätä kampanjaa, -
ja Egypti ajoi päätöslauselmia YK:ssa.
Mikä merkitys sillä oli Turkille, -
jonka suhde Yhdysvaltoihin on huonontunut?
Presidentti Erdogan yrittää kaikin keinoin -
parantaa imagoaan oman yleisönsä edessä.
Tämä on parantanut hänen imagoaan, -
kuten muidenkin Trumpin julistusta kritisoineiden arabijohtajien.
Hän asettui kritiikin johtajaksi sanoen Israelia terrorivaltioksi.
Jos USA:ta pidetään nyt puolueellisena, -
voisiko Venäjästä tulla puolueeton välittäjä?
Venäjä ei välttämättä halua välittäjäksi, -
koska se saattaisi vaarantaa sen hyvät suhteet molempiin.
Turkin ja arabimaiden johtajille -
arabien ja Israelin konflikti ja Jerusalem ovat hyvä keino -
saada kansan yhtenäinen tuki.
Sillä saa käännettyä huomion pois oman maan ongelmista.
Siksi Erdogan on asettunut kritisoijien eturintamaan.
Trumpin julistuksen jälkeen jotkut maat haluavat seurata perässä -
ja siirtää lähetystönsä Jerusalemiin.
Trumpin uudenlainen linja saattaa johtaa muutokseen.
Trump hyväksyi kuitenkin heti siirron lykkäämisen.
On tietysti vielä aikaista sanoa, -
mutta hänen päätöksensä saattavat olla epäloogisia.
Ongelmaa tarkastellessa on huomioitava eräs asia.
Täällä Israelissa monet perheet ovat kärsineet terrorismista, -
ja monet ovat poliittisesti aktiivisia.
Israelin yleinen mielipide on tärkeä tekijä tässä prosessissa.
Tapettujen tai Hamasin sieppaamien sotilaiden perheet sanovat, -
että esimerkiksi Gazan sähköpulan ei pitäisi vaikuttaa prosessiin, -
vaan Hamasia on kohdeltava aggressiivisesti.
Trump saattaa sanoa jotain muuta.
Yleinen mielipide on tärkeä tekijä.
Haluaisin keskustella kansainvälisistä reaktioista.
Kun presidentti Trump oli tunnustanut Jerusalemin, -
keskustelin eräiden USA:n ja Lähi-idän viranomaisten kanssa.
He kaikki sanoivat, -
että koska palestiinalaisasia on ollut pitkään sivussa -
ja Lähi-itää ovat koetelleet muut kriisit, -
Trump päätti antaa tämän julistuksen nyt, -
kun reaktio on laimeampi kuin mitä se ennen olisi ollut.
Mielenosoitukset ovatkin jo laantuneet -
sekä muslimimaailmassa että Euroopassa.
Reaktio oli ennustettua vaisumpi.
Palestiinalaisten ja Israelin konflikti on -
vain osa arabien ja Israelin konfliktia.
Eräät osat siitä on jo ratkaistu ainakin nimellisesti, -
Egyptin ja Jordanian kanssa.
Syyrian ja Libanonin kanssa on vielä ongelmia, joskin nyt uinuvia.
Palestiinalaisten kanssa konflikti on sen sijaan ajankohtainen.
Konfliktista on ollut erilaisia koulukuntia.
Erään koulukunnan mukaan tarvitaan väliaikaissopimuksia, -
jotka kumuloituvat, kunnes saavutetaan lopullinen sopimus.
Osapuolet tottuvat vähitellen toisiinsa ja rauhan ajatukseen.
Toinen koulukunta kannattaa välitöntä lopullista sopimusta -
ja kaiken kattavaa rauhaa.
Joka tapauksessa ne kysymykset, myös Jerusalemin kysymys, -
on ratkaistava ennemmin tai myöhemmin.
Trump päätti valtaan noustuaan, -
ettei hän toteuta heti vaalilupaustaan suurlähetystön siirtämisestä.
Hän ilmeisesti keskusteli siitä neuvonantajiensa kanssa, -
ja he sanoivat, että siirtäminen merkitsee Jerusalemin tunnustamista.
Hän päätti siis tunnustaa Jerusalemin siirtämättä lähetystöä.
Konkreettinen askel jätettiin myöhemmäksi, -
Tillersonin mukaan ainakin vuoteen 2020.
Nähtäväksi jää, -
hyödyntääkö Trump sitä seuraavassa vaalikampanjassaan, -
vai jätetäänkö se seuraavalle hallinnolle.
Hän teki kuitenkin vain symbolisen teon.
Se on ehkä Trumpin keino pistää kuviot uusiksi.
Aiemmat yritykset eivät ole toimineet.
Hän mullisti kaiken lausunnollaan.
Ehkä tarkoitus oli, -
että palestiinalaiset ja israelilaiset keksisivät uusia ratkaisuja.
Palestiinalaiset ja arabimaailma ovat kuitenkin niin vihaisia, -
että neuvottelujen aloittaminen on viimeisenä heidän mielessään.
Monet sanovat, että tämä lopetti neuvottelut, -
mutta nehän ovat olleet jäissä jo pitkään.
Niiden elpyminen riippuu pitkälti uudesta aloitteesta, -
eivät Trumpin tunnustuksesta Jerusalemille.
Konfliktissa on neljä toisiinsa kytkeytyvää asiakokonaisuutta: -
Jerusalem, pakolaiset, turvallisuus ja rajat.
Jokaisesta niistä toisen osapuolen on tehtävä kompromissi.
Jotta kompromissit olisivat tasapainossa, -
niistä on sovittava samanaikaisesti.
Trump otti Jerusalemin pois yhtälöstä -
antamatta palestiinalaisille mitään.
Jos Trump tosiaan siirtää suurlähetystön, -
ja näyttää siltä, että jossain vaiheessa hän sen tekee, -
reaktio saattaa olla voimakkaampi, ja tämä olikin vain sen esimakua.
Myös Israelin on tehtävä kompromisseja.
Palestiinalaistenkin on suostuttava kompromisseihin, -
mutta sitä he eivät halua tehdä.
Käytännön realiteetit eivät ole muuttuneet.
Trump ei ole muuttanut Jerusalemissa mitään.
Israel on liittänyt Jerusalemin itseensä.
Israel tuottaa palvelut Jerusalemin asukkaille.
Niin, mutta Temppelivuorella -
on oma ongelmallinen järjestelynsä.
Palestiinalaiset maksavat päivittäisessä elämässään -
Trumpin julistuksen hinnan.
Se ei kuitenkaan johtanut kolmanteen intifadaan, kuten pelättiin.
Siksi rauhanprosessilla on vielä mahdollisuuksia.
Asiassa on muitakin ulottuvuuksia.
Temppelivuorella oli levottomuuksia muutama kuukausi sitten.
Israelin tiedustelua huolestutti eniten tapahtuman sivuvaikutus, -
uhka Jordanian hallintoa vastaan.
Kun Jerusalemissa tehdään jotain, -
huomioon ei oteta sitä, mitä siitä seuraa rajan takana.
Jordanian kuningas, Israelin turvallisuuskumppani, -
melkein suistettiin vallasta.
Noin 50 vuotta sitten USA päätti myydä Phantom-hävittäjiä Israelille.
Tuolloin Jordanian palestiinalainen Sirhan Sirhan murhasi -
senaattori Robert Kennedyn -
kuuden päivän sodan ensimmäisenä vuosipäivänä.
Hän mainitsi itse syyksi Phantomit.
Amerikkalaiset ovat nyt terroriuhan alla.
Palestiinalainen terrorisolu voi iskeä amerikkalaiskohteeseen missä vain.
Ohjelma on lopuillaan.
Saatte vielä kertoa, mitä odotatte lähitulevaisuudelta.
On totta, että lausunto ei ole käytännössä muuttanut mitään, -
mutta palestiinalaisten mielestä se vahvisti miehitystä.
Se antaa uskottavuuden, tunnustuksen ja lähes hyväksynnän -
Israelin käyttäytymiselle Jerusalemissa.
Jo jumiutuneelle rauhanprosessille sillä ei ole suurtakaan merkitystä.
Osapuolet eivät ehkä palaa neuvottelupöytään Trumpin aikana, -
mutta se riippuu siitä, miellyttääkö uusi aloite osapuolia.
Se riippuu osapuolten yleisestä mielipiteestä, johtajista -
ja kansainvälisestä yhteisöstä.
Voiko se johtaa siihen, että Israel liittää itseensä -
Länsirannan siirtokuntablokkeja, joissa on suuri israelilaisenemmistö?
Voi, ja juuri sitä palestiinalaiset pelkäävät.
Miehitys on USA:ssa, Euroopassa ja Israelissa keskeinen kiistanaihe.
Palestiinalaiset korostavat nimenomaan miehityksen ongelmaa.
Se on kuitenkin ehkä väliaikainen kysymys.
Olennaista on se, mitä tulee sen jälkeen.
Mikä on lopullinen ratkaisu, kaksi valtiota vai yksi?
Kuka ihmisiä hallitsee, ja miten palestiinalaiset ajattelevat?
Nämä ratkaistaan neuvotteluissa.
Israel ei liitä niitä itseensä, -
koska maailma ei hyväksy sitä päätöslauselman 242 nojalla.
Tässä kaikki tänään. Kiitos, Paula Slier, Amir Oren ja tohtori Halperin!
Kiitos katsojillekin, näkemiin perjantaihin!
Olet juuri katsonut Jerusalem studio -ohjelman.
Mikäli ohjelma oli sinusta antoisa, voit tukea Heaven TV7 Jerusalemia.
Soita 0600-10077 tai käytä ruudun viitenumeroa.
Lahjoittaa voi myös PayPalin kautta.
Lahjoituksesi mahdollistaa Jerusalem studion.
Suomennos: Hannele Lehtoranta